УХВАЛА

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №823/1427/18
адміністративне провадження №К/9901/3668/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді: Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
у порядку попереднього судового засідання 
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 823/1427/18
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення частини невиплаченого заробітної плати, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:
1.1.          стягнути з відповідача заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року на користь позивача в сумі 319,44 грн;
1.2.          стягнути з відповідача частину невиплаченого посадового окладу починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 280,00 грн;
1.3.          стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 15 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року на користь позивача в сумі 6125,89 грн, з врахуванням всіх обов`язкових платежів та зборів, які підлягають відрахуванню при виплаті грошового забезпечення;
1.4.          стягнути з відповідача компенсацію за невикористану в 2017 році відпустку в сумі 5400,00 грн;
1.5.          стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу за 2018 рік на користь позивача в сумі 2400,00 грн;
1.6.          стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 05 січня 2018 року по день ухвалення рішення судом.
Короткий зміст судових рішень
2.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
3.          Вказані судові рішення переглядалися Верховним Судом за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
3.1.          Так, постановою Верховного Суду від 30 січня 2020 року цю касаційну скаргу залишено без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року залишено без змін.
4.          03 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить ухвалити додаткове судове рішення щодо інших позовних вимог з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в справі № 823/1430/17, копія якого була ним отримана 31 січня 2020 року, а саме: задовольнити позовні вимоги, які були похідними від справи № 823/1430/17, та стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку з 04 січня 2018 року по день винесення рішення у справі; матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу за 2018 рік в сумі 2400,00 грн; частину невиплаченого посадового окладу, починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 280,00 грн.
4.1.          У заяві ОСОБА_1 посилається на положення статті 13 Конвенції про права людини і основоположні свободи та вказує, що, на його думку, з прийняттям Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 27 січня 2020 року в справі № 823/1430/17 виникли підстави для задоволення позовних вимог, викладених у справі № 823/1427/18.
Норми права та висновки за результатами розгляду заяви
5.          Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
6.          Заявник не посилається на положення вказаної процесуальної норми та не зазначає з яких підстав, виключний перелік яких визначено частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, він просить Суд ухвалити додаткове рішення.
7.          Фактично зі змісту поданої позивачем заяви, що розглядається, вбачається, що позивач не погоджується з результатом касаційного перегляду судових рішень судів, а також тим, що тим, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020  року не скасував оскаржувані судові рішення в тій частині, в якій йому було відмовлено у задоволенні позову судами першої та апеляційної інстанцій.
8.          При цьому, Верховний Суд наголошує, що заявник не враховує приписів частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
9.          Тобто, суд касаційної інстанції переглядає саме судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, а не обставини справи чи інші питання, що були чи не були досліджені судами попередніх інстанцій.
10.          Водночас, Верховний Суд наголошує, що станом на час вирішення судами попередніх інстанцій даної справи, судове рішення в справі № 823/1430/17, на яке позивач вказує як на підставу для ухвалення додаткового рішення, не набрало законної сили.
11.          Отже, у заяві про ухвалення додаткового судового рішення позивач фактично просить змінити постанову Верховного Суду від 30 січня 2020 року, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено та не відповідає приписам частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
12.          Враховуючи, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення щодо всіх позовних вимог ОСОБА_1 , яким Верховний Суд надав правову оцінку у постанові від 30 січня 2020 року, доводи заявника про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі Верховний Суд відхиляє.
Керуючись статтями 248, 252, 355 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 823/1427/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення частини невиплаченого заробітної плати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 О. А. Губська

Судді                                                                                                              М.В. Білак
                                                                                                         
                                                                                                          О. В. Калашнікова