ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15764/13-а               Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Данилишин В.М.                                                                                                                                    Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Аграрного фонду на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Аграрного фонду до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення (ПДВ), -

В С Т А Н О В И В:

Аграрний фонд звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Головного управління ДФС у місті Києві, за участю прокуратури міста Києва, про визнання протиправним та скасування рішення. 
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року відмовлено у задоволені позову повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у період із 25 березня по 19 квітня 2013 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 26 квітня 2013 року складено акт №108/15.6-27/33642855 про результати документальної позапланової виїзної перевірки достовірності декларування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зменшення податкових зобов`язань ПДВ наступних звітних періодів за березень, жовтень, листопад, грудень 2010 року, липень, серпень 2011 року та квітень 2012 року (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого позивачем порушено вимоги:
- п. 1.3., п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР), п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п.15 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ в розмірі 410719443,00 грн., в тому числі: за листопад 2010 року в розмірі 101126667,00 грн., за червень 2011 року в розмірі 27627833,00 грн., за липень 2011 року в розмірі 31574667,00 грн., за серпень 2011 року в розмірі 79653,00 грн., за вересень 2011 року в розмірі 16274,00 грн., за жовтень 2011 року в розмірі 137611,00 грн., за листопад 2011 року в розмірі 86030,00 грн., за грудень 2011 року в розмірі 249103831,00 грн., за січень 2012 року в розмірі 966877,00 грн.; 
- п. 1.3., п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п.15 розділу ХХ ПК України, в результаті чого позивачем завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту на загальну суму ПДВ 365361243,00 грн., в тому числі: за листопад 2010 року в розмірі 92482739,00 грн., за червень 2011 року в розмірі 6448860,00 грн., за липень 2011 року в розмірі 21362460,00 грн., за серпень 2011 року в розмірі 79653,00 грн., за вересень 2011 року в розмірі 16274,00 грн., за жовтень 2011 року в розмірі 137611,00 грн., за листопад 2011 року в розмірі 86030,00 грн., за грудень 2011 року в розмірі 243780739,00 грн., за січень 2012 року в розмірі 966877,00 грн.;
- п. 1.3., п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п.15 розділу ХХ ПК України, в результаті чого позивачем занижено позитивне значення на загальну суму ПДВ в розмірі 46833844,00 грн., в тому числі: за листопад 2010 року в сумі 8643928,00 грн., за грудень 2010 року в сумі 1475644,00 грн., за червень 2011 року в сумі 21178973,00 грн., за липень 2011 року в сумі 10212207,00 грн., за грудень 2011 року в сумі 5323092,00 грн.;
- п. 1.3., п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п.15 розділу ХХ ПК України, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 398661509,00 грн., в тому числі: за березень 2010 року в розмірі 27173320,00 грн., за листопад 2010 року в розмірі 7602590,00 грн., за грудень 2010 року в розмірі 91007095,00 грн., за липень 2011 року в розмірі 6448860,00 грн., за серпень 2011 року в розмірі 21362460,00 грн., за квітень 2012 року в розмірі 245067184,00 грн.;
- п. 1.3., п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1, п. 7.4, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п.15 розділу ХХ ПК України, в результаті чого позивачем занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 39231254,00 грн., в тому числі: за листопад 2010 року в розмірі 1041338,00 грн., за грудень 2010 року в розмірі 1475644,00 грн., за червень 2011 року в розмірі 21178973,00 грн., за липень 2011 року в розмірі 10212207,00 грн., за грудень 2011 року в розмірі 5323092,00 грн.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0003515626 від 15 травня 2013 року, яким зменшено суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 371487989,00 грн. та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 27173320,00 грн. та застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 143232482,00 грн., та податкове повідомлення рішення №0003615626 від 15 травня 2013 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з ПДВ у розмірі 9231254,00 грн. та застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 9807813,50 грн. 
За результатами адміністративного оскарження за наслідками розгляду первинної скарги на вказані вище податкові повідомлення-рішення Головне управління Міністерства доходів зборів України у м. Києві вирішило залишити без змін податкове повідомлення-рішення №0003515626 від 15 травня 2013 року, скасувати податкове повідомлення рішення №0003615626 від 15 травня 2013 року в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5294742,25 грн., а в іншій частині залишити без змін.    
Наслідком адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в Міністерстві доходів і зборів України стало скасування податкового повідомлення-рішення №0003515626 від 15 травня 2013 року, №0003615626 від 15 травня 2013 року з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги в частині донарахування ПДВ та взаємовідносинах з ТОВ "ОІЛ Рівер", ТОВ "Албента", ДП "Охтирський КХП" та ТОВ "Хліб Інвестбуд".
На підставі акту перевірки та рішення Міністерства доходів і зборів України про розгляд повторної скарги від 16 вересня 2013 року №11121/6/99-99-10-01-15, 30 вересня 2013 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу зменшено суми бюджетного відшкодування (в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з ПДВ у розмірі 28687015,00 грн., зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 27173320,00 грн. та застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 13965083,75 грн.
З матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся податковим органом, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Украгро-5», ТОВ «Цукрово-рафінадний комбінат «Володимирцукор».
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що не підтверджено документально реальність господарських операцій за участю позивача та його контрагентів - ТОВ "Украгро-5" та ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор".
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно з пп. 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.1 та пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.
Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.
Поняття платників податку на додану вартість, об`єктів, бази та ставки оподаткування, переліку неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування, внесення та відшкодування податку на додану вартість регламентується розділом V ПК України.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.
Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено ст. 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).
Згідно з п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).
Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК України).
Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як свідчать матеріали справи, 23 червня 2011 року позивачем, як покупцем, укладені договори про закупівлю об`єктів державного цінового регулювання цукру-піску з ТОВ "Украгро-5" (договір №6-ц від 23 червня 2011 року) та з ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" (договір №7-ц від 23 червня 2011 року), як продавцями (далі - спірні договори), за умовами яких продавець зобов`язувався у 2011 році поставити покупцю товар (цукор-пісок), а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Спірні договори від імені позивача підписані ОСОБА_2 , від імені ТОВ "Украгро-5" - ОСОБА_3 , а від імені ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" - ОСОБА_4 .
На підтвердження виконання умов спірних договорів позивачем надано копії актів передавання-приймання цукру-піску, податкових накладних, платіжних доручень, договорів добровільного страхування фінансового ризику.
Колегією суддів встановлено, що позивач стверджував, що спірні договори укладені позивачем за результатами проведення відкритих торгів, на підтвердження чого надано оголошення про проведення відкритих торгів, водночас, жодних належних доказів на підтвердження самого факту проведення таких торгів, а також доказів того, що переможцями в даних торгах визнано саме ТОВ "Украгро-5" та ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор", позивачем суду не надано.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази використання отриманого за спірними договорами товару у власній господарській діяльності.
Також встановлено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою ТОВ "Украгро-5" з питань дотримання податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01 червня 2011 року по 31 липня 2011 року встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді. ТОВ "Украгро-5" завищено податкові зобов`язання в розмірі - 42156147,13 гри., у т. ч. за червень 2011 року на суму ПДВ - 40395763,20 грн., по контрагенту - позивач на суму ПДВ 39369166,67 грн. Зокрема, в акті перевірки зазначено, що за податковою адресою ТОВ "Украгро-5" його посадові особи відсутні.
Згідно акту перевірки ДПІ у Рогатинському районі Івано-Франківської області ДПС від 15 лютого 2012 року №100/231/37322617 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" з питань дотримання податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, вересень 2011 року дане підприємство задекларувало додаткові зобов`язання з ПДВ на суму 25853495,00 грн. по взаємодії з ТОВ "Компанія Продінвест", позивачем; на суму 3338583,00 грн. по взаємодії з "Агромаркетінвест". 
Відповідно до акта позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ "Агромаркетінвест" з питань правильності формування податкового зобов`язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, липень, вересень 2011 року №99/231/36909072 від 15 лютого 2012 року та ТОВ "Агроторг-К" з питань правильності формування податкового зобов`язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень, липень, вересень 2011 року №95/152/35988038 від 15 лютого 2012 року встановлено, що операції не підтверджуються при врахуванні реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про здійснення ТОВ "Агромаркетінвест" та ТОВ "Агроторг-К" діяльності спрямованої на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.
Крім того, вжитими заходами в межах проведення перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_3 являвся директором ТОВ "Техноінвест Зангерхаузен ГМБХ", ТОВ ВМЗ "Агроспецприлад" та ТОВ "Агроторг-К".
Також перевіркою ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" встановлені порушення неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді, відсутність об`єктів, які підпадають під визначення п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, .188.1 ст.188, п.198.2 п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого не підтверджено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 21390747,00 грн., в т.ч. за червень 2011 року 19833333,00 грн. 
ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" завищено податкові зобов`язання за червень 2011 року по позивачу на суму ПДВ у розмір 19833333,00 грн. 
Як свідчать матеріали справи, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що в 2011 році підписував укладені договори з ТОВ "Украгро-5" та ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор", однак головою позивача на той час не являвся. Жодної достовірної інформації з приводу укладення договорів з директором ТОВ "Украгро-5", який на той час перебував на лікуванні, повідомити не зміг. Спілкування щодо укладення договорів проводив з уповноваженими особами товариств як голова позивача.
За інформацією наявній в матеріалах справи, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що внаслідок відсутності у контрагентів відповідних ресурсів, неможливості виконання ним господарських операцій, за такими операціями оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання платником податків - ТОВ "Украгро-5" та ТОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор", обумовлених операцій, чим створювалася видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями первинні документи, у тому числі податкові накладні, внаслідок "безтоварності" операцій, є юридично дефектними та не створюють правових наслідків для цілей формування спірних сум податкових вигод, що, відповідно, зумовлює висновок суду про відсутність у позивача підстав для формування податкового кредиту на підставі виписаних податкових накладних.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Аграрного фонду - залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Ганечко О.М.

          Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2020.