ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №804/454/16
адміністративне провадження №К/9901/14952/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС 
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016  року (суддя Павловський С.В.)
та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року (судді: Головко О.В. (головуючий), Ясенова Т.І., Суховаров А.В.) 
у справі  № 804/454/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІДНИЙ ПРОДУКТ»
до Одеської митниці ДФС
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, 
У С Т А Н О В И В:
У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РІДНИЙ ПРОДУКТ» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Митниця, митний орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від    14 жовтня 2015 року № 500060001/2015/610190/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 жовтня 2015 року №500060001/2015/00358; визнати неправомірними дії посадових осіб м/п «Одеса - порт», пов`язані з невизнанням митної вартості товарів відповідно до митної декларації від 13 жовтня 2015 року № 500060001/2015/018644. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість Митниця на порушення норм                 МК України безпідставно прийняла оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 04 лютого       2016 року адміністративний позов Товариства задовольнив повністю.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінив. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року в частині визнання неправомірними дій посадових осіб митного посту «Одеса - порт», пов`язані з невизнанням митної вартості товарів відповідно до митної декларації від 13 жовтня 2015 року № 500060001/2015/018644 скасував. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року залишив без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем не наведено та не надано будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначив, що правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки подані позивачем документи для митного оформлення товарів містили розбіжності.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 вересня 2016 року відкрив касаційне провадження за скаргою Митниці.
Товариство не скористалося своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
02 лютого 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 03 серпня 2015 року між позивачем (покупець) та компанією Наssan Ali Rice Export Company, Пакистан (продавець) укладений контракт № НАRP030815, за яким продавець зобов`язаний постачати на адресу покупця товар (рис), а покупець приймати цей товар та оплачувати його. При цьому продавець є виробником та вантажовідправником рису, що поставлявся в межах цього Контракту. Сторони погодили обсяг та вартість партії товару, підписавши специфікацію на постачання товару № 1 від 03 серпня 2015 року, за умовами якої продавець був зобов`язаний поставити на адресу покупця 300 тонн рису довгого білого вартістю 388 доларів США за 1 тонну. Загальна вартість цієї партії товару склала 116 400 доларів США. Зазначена партія рису постачалася на умовах СІР - Одеський морський торговий порт Україна відповідно до Інкотермс-2010. Оплата вартості зазначеної партії товару була здійснена двома частинами: перша частина - після підписання сторонами специфікації на постачання цієї партії товару; друга частина - після отримання копій документів, що підтверджують факт відвантаження товару.
13 жовтня 2015 року для здійснення митного оформлення товару «рис пакистанський: довгозернистий повністю обрушений, не пропарений, врожай           2014 року, 2-го сорту, 5% дроблених зерен» декларант позивача, ТОВ «Інтєр Транс Лоджістікс», подав до Одеської митниці ДФС митну декларацію №500060001/2015/018644, в якій митну вартість товару визначив на рівні 0,388 дол. США/кг нетто.
На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант разом із митною декларацією подав митному органу наступні документи: контракт від 03.08.2015 №НАRР030815; специфікація на поставку товару від 03.08.2015; комерційний рахунок (інвойс) від 04.09.2015 №НR/18/15-16; лінійний коносамент від 04.09.2015 МSCUPQ038197; міжнародні автомобільні накладні від 04.09.2015 № 2882/1, 2882/2, 2882/3, 2882/4, 2882/5, 2882/6; банківські платіжні документи: SAAtoAFTsnop - 7469 - 000001 від 02.09.2015, SAAtoAFTsnop - 2341 - 000001 від 18.08.2015; SAAtoAFTsnop - 6945 - 000001 від 29.09.2015; прайс-лист від 03.08.2015 б/н; калькуляція від 03.08.2015 б/н; пакувальний лист від 04.09.2015; висновок Держветфітослужби України від 10.09.2015 № 15/05325; сертифікат про походження товару загальної форми від 04.09.2015 № 254612; фітосанітраний сертифікат; сертифікат якості MSK JUDITH V. IU530 від 04.09.2015 - 12 екз.; сертифікат про відсутність ГМО від 04.09.2015 - 12 екз.; страховий поліс від 04.07.2015 №1400691000140; протокол випробувань від 09.10.2015 № 1436; декларація виробника від 20.08.2015 б/н.
Розглянувши подані позивачем документи, Митниця через засоби електронного зв`язку надіслала Товариству повідомлення про необхідність подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На виконання запиту митного органу Товариство подало до митного органу наступні документи: виправлений висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, СИО-а №000707 від 09.10.2015; бухгалтерську виписку № 2, каталог виробника. Також позивач надіслав листа від 13.10.2015 № 13/10/2015 на адресу «УКРЕКСІМБАНК» щодо правильного визначення авансового платежу згідно з платіжним дорученням від 17.08.2015 № 66.
Після опрацювання поданих для митного оформлення документів на підтвердження заявленої митної вартості товару відповідач 14 жовтня 2015 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610190/2, а також склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00358.
Товар, який надійшов на адресу Товариства, випущено у вільний обіг із застосуванням фінансових гарантій на суму переплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України). 
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем розбіжностей у поданих декларантом документах, а саме: 
1) у наданій до митного оформлення калькуляції від 03.08.2015 б/н зазначено, що вартість 1 мт товару на умовах EXW становить 339,74 дол. США, загальна вага товару складає 300 мт. При перемноженні вартості 1 мт на кількість мт (300) отримана сума не збігається із зазначеною загальною вартістю товару у наданій калькуляції;
2) у наданій до митного оформлення довідці про ціну на імпортований із Пакистану товар від 09.10.2015 СИО-а № 000707 зазначено номер контракту, відмінного від наданого у комплекті документів;
3) згідно з пунктом 3.7 зовнішньоекономічного договору від 03.08.2015 №НАRP030815 продавець надає разом із іншими документами і комерційну пропозицію. Проте у наданих  до митного оформлення документах зазначений документ відсутній;
4) у наданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 18.08.2015 зазначено, що передплата здійснюється по контракту від 26.11.2010 №26/11 VED;
5) у наданих до митного оформлення банківських платіжних документах зазначені три різних банки-отримувачі валютних коштів, а у зовнішньоекономічному договорі зазначено лише один банк продавця.
Надаючи оцінку вищенаведеним доводам Митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару, а також на вимогу митного органу на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у частині другій статті 53 МК України. На підставі цих документів митний орган мав змогу в повній мірі здійснити перевірку правильності визначення декларантом митної вартості товару, жодних недоліків щодо числового визначення заявленої митної вартості товару чи розрахунку митної вартості останні не містили.   
Судами належним чином надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам та обґрунтовано відхилено доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Суд зазначає, що Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої   статті 55 МК України  щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість відповідач всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваних рішень.
Касаційна скарга зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016  року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                   Р.Ф. Ханова