УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 675/2031/19
Провадження № 22-ц/4820/206/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 січня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 листопада 2019 року (суддя Демчук П.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на бюджетній основі на другому курсі Комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія» на відділенні «Фізична терапія, ерготерапія». 
Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно утримувати сина у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо.
У зв`язку з цим позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягувати на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. 
       Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на період його навчання у розмірі 1100 гривень щомісячно, починаючи з 16 вересня 2019 року і до 28 червня 2022 року. 
В решті позову відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору. 
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Посилається на те, що позивач у судовому засіданні участі не брала, будь-яких доказів щодо витрат на утримання дитини на період навчання не подала. Відповідач брав участь у судових засіданнях, повністю заперечував позовні вимоги, зазначав про відсутність можливості надавати щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з відсутністю роботи на даний час, та у зв`язку з тим, що його дружина не працює, і на утриманні відповідача перебуває малолітній син, відповідач сплачує аліменти на користь позивача на одну дитину. 
Як зазначає апелянт, він не працює і тимчасових заробітків не має. 
Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання не звільняє її від обов`язку належного обґрунтування та доказування, зокрема, понесення матеріальних витрат на утримання повнолітнього сина у розмірі 2000 грн. не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, позивачу належало доводити наявність у відповідача відповідного доходу як підстави для задоволення позовних вимог, для визначення розміру аліментів на період навчання повнолітнього сина.
Крім того, за доводами апеляційної скарги суд всупереч заявленим позовним вимогам (стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_2 ) задовольнив позов на користь повнолітньої дитини, яка не була учасником процесу. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 листопада 2019 року залишити без змін, посилаючись на норми сімейного законодавства.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивач та відповідач перебували у шлюбі із листопада 1999 по березень 2014 року (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі народився син ОСОБА_4 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а. с. 9).
ОСОБА_4 є студентом 2-го курсу денної форми навчання відділення «Фізична терапія, ерготерапія» комунального закладу вищої освіти «Рівненська медична академія». Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 28 червня 2022 року, про що свідчить довідка навчального закладу №993 від 5 вересня 2019 року (а. с. 5). 
ОСОБА_4 є дитиною з багатодітної сім`ї, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 10а-11). 
Відповідач ОСОБА_1 надав суду витяг із трудової книжки, з якої вбачається, що він не працевлаштований з 30.03.2007 року (а. с. 29). 
Із довідки Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості №508 від 30.10.2019 слідує, що станом на 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за послугами служби зайнятості не звертався (а. с. 33).
Ізяславський районний відділ ДВС надав суду відомості про сплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів відповідно до судового наказу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.04.2019. Згідно розрахунку до липня 2019 року (виповнення ОСОБА_5 повноліття) аліменти сплачувалися в 1/3 частині від середньої заробітної плати працівника цієї місцевості (на двох дітей). Після виповнення ОСОБА_6 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) аліменти продовжили стягуватися на одну дитину та в даний час стягуються в сумі 1059 грн. 67 коп. (а. с. 28).
Аліменти сплачуються в повному обсязі, заборгованість відсутня.
ОСОБА_1 із 7 листопада 2014 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_8 , який перебуває на їхньому утриманні. Дані обставини підтверджуються ксерокопіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 31, 32).
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є працездатним, врахував його пояснення, що на життя заробляє тимчасовими заробітками, тривалий час (із 2007 року) офіційно не працевлаштований із власної ініціативи, оскільки за цей час до служби зайнятості у пошуках роботи не звертався, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітнього сина.
Об`єктивно дослідивши наявні у справі письмові докази та врахувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в сумі 1100 грн., а оскільки син сторін є повнолітнім, аліменти слід стягувати на його користь.
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Згідно із частиною першою статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. 
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Посилання апелянта, що позивач у судовому засіданні участі не брала, будь-яких доказів щодо витрат на утримання дитини на період навчання не подала, тоді як відповідач брав участь у судових засіданнях, зазначав про відсутність можливості надавати щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з відсутністю роботи на даний час, та у зв`язку з тим, що його дружина не працює, і на утриманні відповідача перебуває малолітній син, відповідач сплачує аліменти на користь позивача на одну дитину, є безпідставним. Зазначені відповідачем обставини про відсутність роботи та наявність іншої сім`ї та дитини не звільняє його як працездатну людину виконувати передбачені законодавством обов`язки щодо дитини.
Не може слугувати підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову посилання апелянта на те, що він не працює і тимчасових заробітків не має. Відповідач не позбавлений можливості працювати та отримувати доходи.
Твердження ОСОБА_1 , що пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання не звільняє її від обов`язку належного обґрунтування та доказування, зокрема, понесення матеріальних витрат на утримання повнолітнього сина у розмірі 2000 грн. не може ґрунтуватись на припущеннях, а також позивачу належало доводити наявність у відповідача відповідного доходу як підстави для задоволення позовних вимог, для визначення розміру аліментів на період навчання повнолітнього сина, є необґрунтованим, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд всупереч заявленим позовним вимогам (стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_2 ) задовольнив позов на користь повнолітньої дитини, яка не була учасником процесу, є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання або безпосередньо дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення за судовим рішенням аліментів на період навчання на користь сина, тоді як позивачем у справі є його мати, є законним та не свідчить про недотримання норм права.
В цілому, встановивши, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у Рівненській медичній академії та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 , є працездатним, має можливість надавати сину таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 16 вересня 2019 року і до 28 червня 2022 року включно.
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи й ухвалив законне, справедливе та обґрунтоване судове рішення.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 14 січня 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк