ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року          м.Дніпро                                              Справа №  904/3507/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:    Антоніка С.Г. (доповідач), суддів:  Іванова О.Г., Дарміна М.О.
секретар судового засідання: Абадей М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги   Акціонерного товариства    "Укргазвидобування"   на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року (суддя Золотарьова Я.С., повне рішення складено 11.11.2019 року),    у справі № 904/3507/19

за позовом  Акціонерного товариства    "Укргазвидобування", м. Київ
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна", м. Дніпро

про  стягнення заборгованості у розмірі 5 888 253,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

              Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про  стягнення штрафу в розмірі 5 888 253,33 грн., відповідно до пункту 7.5 договору поставки № УГВ 813/30-19 від 11.03.2019 року.
          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № УГВ 813/30-19 від 11.03.2019 року.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Інтерпайп Україна" на користь АТ "Укргазвидобування"    штраф у розмірі  1  766  476,00 грн. та судовий збір у розмірі 26  497,14 грн. В іншій частині позову відмовлено.
          В обґрунтування прийнятого рішення суд, вважає доказаним факт поставки трубної продукції Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на адресу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" у кількості і на суму, зазначену в позовній заяві, без рознарядки, чим порушено умови пункту 5.2 укладеного між сторонами договору поставки. Суд, перевіривши розрахунок штрафу, зазначає, що він є правильним.
Суд доходить висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу може бути задоволено частково з врахуванням того, що відповідач поставив товар у строки та у обсягах, які передбачені специфікацією, а позивач прийняв товар, відвантажений відповідачем за відсутності рознарядки без будь-яких зауважень, підписав видаткову накладну та сплатив за поставлений товар. Також вважає, що з аналізу пунктів 5.1, 5.2 та 6.3 договору вбачається їх певна неузгодженість між собою. Так, пункти 5.1 та 6.3 визначають, що строки та умови поставки встановлюються саме у специфікації, а не у рознарядці. Натомість відповідно до пункту 5.2 договору рознарядкою регулюються обсяги поставки товару у кожній партії, в той час як  що зобов`язання сторін у спірних правовідносинах виникають із договору, права та обов`язки сторін (зокрема й щодо строків та обсягів поставки) також повинні бути врегульовані договором або ж додатками до нього. Зміна умов договору не може бути здійснена в односторонньому порядку. Але, регулюючи обсяги поставки (шляхом надання рознарядки) у межах строків поставки, які визначені специфікацією, позивач одноособово, в односторонньому порядку змінює саме строки поставки кожної конкретної партії товару, вимагаючи здійснювати поставку у строки, які вказані у рознарядці. Суд прийшов до висновку, що пункт 5.2 договору, який надає право визначати обсяг поставки товару, а фактично змінювати строки поставки, які передбачені у специфікації (без внесення змін до неї, в односторонньому порядку) не узгоджується з вимогами статей 653, 654, а також з  ч. 3  ст. 509 ЦК України, якою визначено що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та     справедливості. Крім того, суд враховує відсутність у матеріалах справи доказів того, що внаслідок невиконання відповідачем пункту 5.2 договору, позивачу були спричинені збитки. Для забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 70% та стягнути з відповідача штраф у розмірі  1  766   476,00 грн.
          Не погодившись з рішенням господарського суду, Акціонерне товариство "Укргазвидобування"  звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.          В обґрунтування апеляційних  вимог скаржник зазначає, що:
-          клопотання про зменшення пені на 90% відповідач заявив, проте жодних доказів на підтвердження такого клопотання не надав, ним не надано доказів, які б свідчили про його майновий стан, кредиторську та дебіторську заборгованість, наявність виключних обставин, які можуть розглядатись як підстави для зменшення пені та штрафу;
-          укладаючи договір, відповідач мав врахувати його умови та об`єктивно оцінити можливості виконання зобов`язання, враховуючи, що господарська діяльність здійснюється ним на власний комерційний розрахунок та ризик.
Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
          У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач вказує на законність та обгрунтованість рішення суду. Просить залишити його без змін, а скаргу залишити без задоволення.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді:    Антонік С.Г. (доповідач),  суддів:  Іванова О.Г.,  Дарміна М.О. від 09.12.2019 року відкрите  апеляційне провадження    у справі №904/3507/19.  Розгляд справи призначено у судовому засіданні.  
Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                        Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                              Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.
 Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 11.03.2019 року між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (постачальник) укладено договір поставки № УГВ 813/30-19 (а.с.37).
 Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Пунктом 1.2 договору встановлено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікаціях.
Згідно пункту 5.1 договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.
Відповідно до пункту 5.2 договору, обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.
Пунктом 5.3 договору сторони узгодили, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.
У відповідності до пункту 6.3 договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією.
Згідно п.7.5. Договору, за відвантаження товару без отримання рознарядки, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми товару, відвантаженого без рознарядки.
11.03.2019 року сторони підписали специфікацію №1 до договору, в якій узгодили найменування, кількість, ціну за одиницю і загальну вартість товару (а.с.47).
Пунктом 1 специфікації № 1 встановлено, що загальна вартість товару, що постачається за цією специфікацією складає 177  598  848,60 грн.
За умовами пункту 3 специфікації № 1, строк поставки товару: 70% об`єму товару протягом 180 календарних днів з дати укладення договору, 30% об`єму товару протягом 240 календарних днів з дати укладення договору.
11.03.2019 року сторони підписали специфікацію №2 до договору, в якій узгодили найменування, кількість, ціну за одиницю і загальну вартість товару. (арк.с.48).
Пунктом 1 специфікації № 2 встановлено, що загальна вартість товару, що постачається за цією специфікацією складає 765 667  800,00 грн.
За умовами пункту 3 специфікації № 2, строк поставки товару: 70% об`єму товару протягом 180 календарних днів з дати укладення договору, 30% об`єму товару протягом 240 календарних днів з дати укладення договору.
11.03.2019 року сторони підписали специфікацію №3 до договору, в якій узгодили найменування, кількість, ціну за одиницю і загальну вартість товару (арк.с.50).
Пунктом 1 специфікації № 3 встановлено, що загальна вартість товару, що постачається за цією специфікацією складає 763  713  420,00 грн.
За умовами пункту 3 специфікації № 3, строк поставки товару: 70% об`єму товару протягом 180 календарних днів з дати укладення договору, 30% об`єму товару протягом 240 календарних днів з дати укладення договору.
Позивачем було направило на адресу відповідача рознарядку № 30/176 від 04.04.2019 року на відвантаження частково продукції за специфікаціями №1, № 2, № 3 (а.с.110).
Відповідач відповідно до накладних №4682180 від 19.05.2019 року, №4674180 від 22.05.2019 року, №4702180 від 22.05.2019 року, №4701180 від 22.05.2019 року, №4672180 від 21.05.2019 року, №4700180 від 22.05.2019 року, №4791180 від 29.05.2019 року, №4810180 від 29.05.2019 року, №4293180 від 30.04.2019 року, №4792180 від 29.05.2019 року, №4793180 від 29.05.2019 року відвантажив товар із перевищенням обумовленого в рознарядці № 30/176 від 04.04.2019 року обсягу, а саме:
- відвантажив 749,259 тон, чим перевищив обсяг товару, зазначений у рознарядці на 399,674 тон (сума товару, що складає перевищення становить                    26  571  964,08 грн.) (позиція 1 специфікації № 3);
- відвантажив 675,326 тон, чим перевищив обсяг товару, зазначений у рознарядці на 261,762 тон (сума товару, що складає перевищення становить                   13  332  336,34 грн.) (позиція 4 специфікації № 3).
Також, відповідач без рознарядки відповідно до накладних №4673180 від 21.05.2019 року, №4683180 від 19.05.2019 року, №4684180 від 19.05.2019 року, №4770180 від 23.05.2019 року, №4771180 від 24.05.2019 року відвантажив позивачу товар - 300,184 тон труби обсадної 244,48x11,99 (сума товару, що відвантажена без рознарядки становить 18  978  232,85 грн.).
Відтак, всього відповідачем відвантажено без рознарядки 899,769 тон труб обсадних, що складає 58  882  533,27 грн.
Вся відвантажена продукція була прийнята позивачем та оплачена.
У зв?язку з відвантаженням відповідачем товару позивачу без його рознарядки, останній нарахував штрафні санкції, відповідно до п.7.5 Договору, в сумі 5 88  253,33 грн.
Вирішуючи питання щодо зменшення судом суми штрафу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч. 1    ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За приписами ч. 4      ст. 551 ЦК України,   розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є співвідношення суми штрафних санкцій з сумою збитків При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Як встановлено матеріалами справи відповідачем дійсно допущено порушення умов договору, що полягає у відвантаженні продукції без рознарядки. Даним порушенням позивачу збитків не завдано. Позивач, згідно з умовам договору має право на нарахування штрафу. Однак використання свого права в повному обсязі – нарахування штрафу у сумі 5  888  253,33 грн., за відсутності збитків, на думку суду, не відповідає  передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.  509 та ч.ч.1-2 ст.  627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив і межі здійснення цивільних прав, зазначивши, що при здійснені своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб…, не допускаються дії особи, що вчиняється з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України). 
Вищий господарський суд України у справі  № 904/4950/15, з посиланням на Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.
Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.
Стягнення з відповідача 5  888  253,88 грн. штрафу за відсутності збитків є явно неспіврозмірною.
Отже для усунення явної неспіврозмірності між сумою штрафних санкцій  та порушеним інтересом позивача, оскільки збитків йому не завдано, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо зменшення штрафу на 70%.
У зв?язку з наведеним апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити в силі.

  На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269,  270, 275,  276,  282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

    Апеляційну скаргу Акціонерного товариства    "Укргазвидобування"   залишити без задоволення. 
        Рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 року у справі № 904/3507/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03.02.2020р.

Головуючий суддя                                                  С.Г. Антонік
                                                                                                                                                                                                                                                                         Суддя                                                                                                                           М.О. Дармін

Суддя                                                                                 О.Г.Іванов