Ухвала
Іменем України

13 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 523/8886/18
провадження № 61-23323ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                      Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року       ОСОБА_3  звернулась до суду з позовом до     ОСОБА_1 ,    ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.
Під час розгляду справи     ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року в задоволені клопотання   ОСОБА_1 про зупинення провадження усправі відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою,         ОСОБА_5 оскаржила її в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року  повернуто до Суворовського районного суду м. Одеси для вирішення цього питання відповідно до вимог пункту 15.11 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України.
Повертаючи вказану вище апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала суду про відмову у зупиненні провадження у справі не входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
У уточненій касаційній скарзі      ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до підпункту 15.11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, визначений частиною першою статті 353 ЦПК України.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
Пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Враховуючи, що ухвала суду про відмову в зупиненні провадження у справі не входить до переліку ухвал, визначених частиною першою статті 353 ЦПК України, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, та приймаючи до уваги те, що вирішення питання про повернення апеляційної скаргиналежить до виключної компетенції суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги до суду першої інстанції для виконання вимог підпункту 15.11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та доданих до скарги матеріалів убачається, що вони є необґрунтованими, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення. 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:	Є. В. Коротенко    А. Ю. Зайцев   В. П. Курило