Справа № 161/8391/19 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/91/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2019 року,

                                           В С Т А Н О В И В :
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 25 червня 2018 року між нею та ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_4. 
14 лютого 2019 року незнайома особа у період часу з 18:34 год. по     18:56 год., шляхом зловживання її довірою, попередньо зателефонувавши з номера НОМЕР_5 на її номер НОМЕР_1 та представившись працівником «Ощадбанку» ОСОБА_2 , заволоділа грошовими коштами у сумі 51 705 грн. шляхом проведення без її згоди трансакцій по платіжній картці № НОМЕР_2 на перерахування коштів з її карткового рахунку на невстановлений рахунок. 
Про безпідставне списання коштів вона одразу звернулася до відповідача на гарячу лінію з приводу блокування картки, а також подала заяву до слідчого відділу ВП м. Луцька ГУНП у Волинській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. 
До даного часу відповідач грошові кошти у сумі 51 705 грн. на її рахунок не зарахував, а у письмовій відповіді її повідомив про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки в АТ «Ощадбанк» не має підтвердження інформації щодо компрометації даних платіжної картки, емітованої на її ім`я.
Ураховуючи наведене, просила стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк» на її користь незаконно списані з її карткового рахунку грошові кошти у сумі 51 705 грн. та судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду  Волинської області від 22 листопада 2019 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на її безпідставність, а також законність та обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що за заявою позивача ОСОБА_1 від 25 червня 2018 року № 631061 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки відповідачем було відкрито на ім`я позивача поточний рахунок № НОМЕР_3 в гривні України, який в подальшому на виконання п.5 постанови правління Національного банку України № 89 від 11.09.2017 було змінено на № НОМЕР_6 та видано платіжну картку № НОМЕР_2 .
Отже, між сторонами існують відносини банківського рахунку на підставі договору комплексного банківського обслуговування, зміст якого є публічною інформацією та перебуває у вільному доступі на сайті Банку, що зазначено в п.3.1 заяви про приєднання.
З доводів позивача, 14 лютого 2019 року незнайома особа в період часу з 18:34 год. по 18:56 год. шляхом зловживання її довірою, попередньо зателефонувавши з номера НОМЕР_5 на її номер НОМЕР_1 та представившись працівником «Ощадбанку» ОСОБА_2 , заволоділа грошовими коштами в сумі 51 705 грн. шляхом проведення без її згоди трансакцій по платіжній картці № НОМЕР_2 на перерахування коштів з її карткового рахунку на невстановлений рахунок.
Про даний факт та необхідність блокування карти позивач повідомила відповідача шляхом звернення на гарячу лінію та 18 лютого 2019 року подала заяву про повернення їй грошових коштів в сумі 51 705 грн. шляхом зарахування на її картковий рахунок.
Крім того, 14 лютого 2019 року позивач звернулася у правоохоронні органи із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення.
Згідно відповіді Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 44-04/47 від 06.03.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у поверненні коштів у зв`язку з відсутністю інформації щодо компрометації даних платіжної картки, емітованої на її ім`я.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно частини першої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» держатель спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно з пунктом 2 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до пункту 3 розділу VІ Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Згідно з пунктом 6 розділу VI цього Положення користувач після виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до пункту 9 розділу VІ Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
З урахуванням указаних норм матеріального права та встановлених судом обставин справи, відповідно до яких позивач сама повідомила стороннім особам відомості, які надали можливість електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, наслідком чого стало переведення коштів з карткового рахунку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що АТ «Ощадбанк» не несе відповідальності перед позивачем за вчинення відповідних платіжних операцій.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                        П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від  22 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - суддя 

Судді