П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року
м. Рівне

Справа № 559/784/19
Провадження № 22-ц/4815/7/20

Головуючий у Дубенському міськрайонному суді 
Рівненської області: суддя Ралець Р.В.,
Ухвалу суду постановлено повним текстом
23 вересня 2019 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М. 
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
заявник: ОСОБА_1 ;
боржник: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:
боржника - адвокат Іваницька Наталія Олександрівна

за участі (в апеляційному суді): представника ОСОБА_2 - адвоката Альонової Мар`яни Борисівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Іваницької Наталії Олександрівни на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину,
в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року до суду звернулася ОСОБА_3 з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. Вмотивовуючи свою вимогу, зазначала, що з 02 травня 1987 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей. Проте сімейних стосунків не підтримують, шлюб в процесі розірвання і неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває на утриманні заявника, а батько матеріальної допомоги на забезпечення потреб дитини не надає. Зі свого боку, ОСОБА_3 також є особою з інвалідністю тієї ж групи та єдиним її доходом є пенсія в розмірі 1 497 гривень. 
Тому з огляду на наведені обставини важке матеріальне становище змусило її звернутись з відповідною заявою, де просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
07 травня 2019 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 квітня 2019 року, та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 192,10 гривні. 
Судовий наказ в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Згодом, 23 серпня 2019 року боржником подано заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, де останній, зокрема, просив поновити строк на подання такої заяви. Обґрунтовуючи поважність пропуску процесуального строку, зазначав, що отримав, надісланий судом попередньої інстанції судовий наказ 17 травня 2019 року. Проте хоча й строк звернення з відповідною заявою був установлений до 17 червня 2019 року, вчасно зробити цього боржник не міг, оскільки не мав коштів на правничу допомогу. Стверджував, що був працевлаштований офіційно у підприємця ОСОБА_5 на посаді охоронника, з мінімальним розміром заробітної плати, але з 01 червня 2019 року її не отримував. 16 серпня 2019 року ОСОБА_2 офіційно звільнили із займаної посади та виплатили належні суми. Тому лише 19 серпня 2019 року боржник зміг оплатити послуги адвоката Іваницької Н.О., яка підготувала та направила усі необхідні для розгляду заяви інформаційні запити. 
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку, а його заяву про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. 
Постановляючи судове рішення, суд попередньої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 отримав судовий наказ 17 травня 2019 року, а до суду із заявою про його перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами звернувся 23 серпня 2019 року, тобто із пропуском строку для подачі відповідної заяви, що визначений п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України. При цьому боржник, подаючи клопотання про поновлення процесуального строку, не навів обставин у підтвердження поважності пропуску такого строку та не додав жодного належного, допустимого, достатнього письмового доказу, з якого б вбачалась об`єктивна неможливість заявником звернутись до суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами протягом тридцяти днів з дня, коли він дізнався про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Вказану ж заявником причину, а саме відсутність коштів на правничу допомогу, визнав неповажною.
На ухвалу суду представником ОСОБА_2 - адвокатом Іваницькою Н.О. подано апеляційну скаргу, де покликалась на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, і порушенні норм процесуального права.
На її обґрунтування зазначалось, що всупереч висновкам суду заява про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами разом із клопотанням про поновлення процесуального строку була подана з усіма письмовими доказами, що підтверджували вимоги заявника, викладені у заяві. Зокрема й довідкою з місця роботи про заборгованість з виплати заробітної плати. Стверджувала, що відмова в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку з підстав визнання відсутності коштів у заявника на правничу допомогу неповажними порушує конституційно захищені права, інтереси та визначену рівність громадян України, а також ст.ст. 6, 14 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Покликалась на рішення Верховного Суду України від 13 вересня 2006 року в справі № 6-26370кс04, де зроблено висновок про те, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Тому, вважала, що саме відсутність в заявника грошових коштів на правничу допомогу є поважною причиною.
З наведених мотивів просила скасувати ухвалу суду як таку, що перешкоджає подальшому провадженню, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відзиву на апеляційну скаргу іншим учасником справи не подано. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Згідно з ч.ч. 1, 8 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст. 161 ЦПК України. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
У разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України (стягнення аліментів) судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V процесуального закону.
В поданій до суду заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року ОСОБА_2 покликався на обставини, які, на його думку, є підставою для перегляду, визначеною п.1 ст. 423 ЦПК України, тобто на обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Статтею 424 ЦПК України врегульовано питання строку подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами та процесуальних наслідків подання таких заяв за межами визначеного законом строку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї правової норми заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
В той самий час, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами додається клопотання про поновлення строку на подання заяви у разі пропуску строку її подання до суду (п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України).
Якщо заяву подано після закінчення строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.
Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються окремо, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.
Наведе узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами".
Як встановлено судом попередньої інстанції, і це не заперечується боржником, копію судового наказу було отримано ним 17 травня 2019 року, а заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами подано 23 серпня 2019 року, тобто з пропуском визначеного ст. 424 ЦПК України строку для подання такої заяви.
Отже, постановляючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції, повно і правильно встановивши обставини справи, зокрема покликання  ОСОБА_2  на важке матеріальне становище, яке не дозволяло йому вчасно звернутись до суду, та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, що підлягали застосуванню, дійшов правильного висновку про необхідність залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду. 
Щодо самих тверджень про те, що відсутність у ОСОБА_2 грошових коштів на правничу допомогу унеможливила вчасне звернення до суду із відповідною заявою, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що це не може вважатись поважною причиною. 
Так, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, а важкий матеріальний стан особи є виключно суб`єктивною обставиною.
Не може погодитись апеляційний суд і з посиланнями на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються гарантовані Конституцією України права та свободи ОСОБА_2 , оскільки останній не позбавлений захистити свої права в іншій спосіб.
При цьому до уваги також береться прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу в рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
       Підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Іваницької Наталії Олександрівни залишити без задоволення, а ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 вересня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 50 хв. 14.01.2020

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук