ПОСТАНОВА 
Іменем України
22 січня 2020 року                                                                 м. Кропивницький
справа № 396/527/19
провадження № 22-ц/4809/187/20 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л., 
за участі секретаря – Тимошенко Т.О., 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Приютівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року у складі судді Гарбуз О.А. і
В С Т А Н О В И В:
В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та з урахуванням збільшених позовних вимог просила в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 6,9 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.
Позовна заява мотивована тим, що мати ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при паюванні землі КСП «Дружба» була членом даного господарства, працюючи на посадах різних робот та була включена до списку, що є додатком до Державного акта про право колективної власності на землю КСП «Дружба» за № 77.
За життя мати позивачки не встигла оформити Сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки в с удовому порядку було оспорено рішення Приютівської сільської ради від 24.12.1999 № 77 «Про приватизацію земельних ділянок із земельного резервного фонду».
На даний час отримати Сертифікат неможливо у зв`язку зі смертю спадкодавця, оформити спадок через нотаріальну контору виявилось неможливим, тому позивач звернулась до суду.
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено, що на час проведення розпаювання земель КСП "Дружба" 28.12.1995, ОСОБА_2 була членом підприємства.
На час прийняття рішення №77 Приютівською сільською радою від 24.12.1999 про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду, до списку за № 62 була включена ОСОБА_2 , яка вже померла, тому сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на її ім`я не видавався, відповідно у неї право на земельну частку (пай) за життя не виникло, а тому це право не увійшло і до складу спадщини, яку могла б прийняти позивачка.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, незважаючи на наявність рішення в якому чітко визначено, що Приютівська сільська рада вирішила передати у приватну власність громадянам земельну ділянку 529,5 га сільськогосподарських угідь з земель резервного фонду згідно додатку, у якому за № 62 зазначено ОСОБА_2 .
Судом помилково зазначено, що у справі відсутні докази фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 та не зазначено, чому суд не взяв до уваги фактичне прийняття спадщини, що підтверджується довідкою сільської ради.
Судом безпідставно не прийнято, як належний та допустимий доказ по справі, покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які чітко зазначили, що ОСОБА_2 була членом КСП «Дружба» та працювала в ньому. 
ОСОБА_3 також пояснювала, що була присутня на зборах коли ОСОБА_2 приймали в члени КСП «Дружба» у 80 –х роках. Про наявність показів свідка ОСОБА_5 та чому їх суд відкидає, суд першої інстанції взагалі нічого не зазначив.
Суд безпідставно не прийняв до уваги той факт, що згідно рішення загальних зборів КСП «Дружба», протокол № 3 від 22.12.1999 загальних зборів, ОСОБА_2 було включено до списку громадян членів КСП «Дружба», що підтверджується зверненням виконуючого обов`язки голови правління КСП «Дружба» Небогою та сільським головою Луценко до Новоукраїнської райдержадміністрації, з питання видачі сертифікатів про право на земельну частку (пай).
Від адвоката Руденко Ганни Валентинівни, яка представляє інтереси Приютівської сільської ради, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що апеляційна скарга не може бути задоволена судом з підстав її необґрунтованості.
В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та ї представник адвокат Шепеленко А. О. підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача адвокат Руденко Г. В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування немає.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалам справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , повторно видане 17.01.2019 Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 6).
Факт споріднення позивачки ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про укладення позивачкою шлюбу та зміну прізвища (а. с. 7).
Заповіт за життя ОСОБА_2 не складала. Після смерті матері позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину, так як до дня смерті ОСОБА_2 проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 53 від 13.02.2019, виданою Приютівською сільською радою (а. с. 48). 
Інших спадкоємців окрім позивачки, які б бажали прийняти спадщину немає, що підтверджується інформаційними довідками з реєстрів, які маються в спадковій справі №34/2019 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.116-124).
Відповідно до рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» вирішено передати у приватну власність громадян земельну ділянку площею 529,5 га сільгоспугідь з земель резервного фонду (а. с. 10). В списку громадян, яким передано у приватну власність ділянки з земель резервного фонду в розмірах земельних часток (паїв) під № 62 значиться ОСОБА_2 , даний список є додатком до рішення (а. с. 10-12).
Згідно даних погосподарської книги Приютівської сільської ради - ОСОБА_2 була зареєстрована, в с. Приют з липня 1982 року (а.с.29-31).
Згідно довідки №01-20/109 від 29.03.2019, виданої архівним відділом Новоукраїнської РДА, в рішеннях сесій Приютівської сільської ради за 1998-1999 роки відомостей про утворення комісій про перерозподіл землі резервного фонду КСП «Дружба» не виявлено (а.с. 32).
Згідно листа відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру №18-11-0.31-168/119/19 від 10.04.2019, за даними в списках членів КСП «Дружба» Приютівської сільської ради, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії КР №29 від 28.12.1995 не значиться прізвище ОСОБА_2 (а.с.33).
Згідно довідки архівного відділу Новоукраїнської РДА №01-20/110 від 10.04.2019 у документах архівного фонду колгосп «Дружба» Приютівської сільської ради с. Приют Новоукраїнського району, у протоколах загальних зборів членів КСП «Дружба» за 1990-1996 роки відомостей про прийняття та виключення з членів КСП «Дружба» ОСОБА_2 немає (а.с. 34).
За даними відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру, середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району, складає 6,9 га сільгоспугідь (а.с. 49).
Рішенням Новоукраїнського районного суду від 03.12.2018 за позовом ОСОБА_6 , визнано незаконним і скасовано Рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 17.05.2000 №125 «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», яким відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 як таке, що прийняте з порушенням законодавства (а.с. 50-52).
Згідно виписки з протоколу №1 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 20.02.1996, затверджено комісію по паюванню земель (а.с. 53).
Згідно листа б/н адресованого Новоукраїнській райдержадміністрації, КСП «Дружба» на підставі рішення загальних зборів (протокол №3 від 22.12.1999) просить виготовити і видати сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам – членам КСП «Дружба, які були помилково пропущені в списку, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю. В списку під №64 значиться ОСОБА_2 (а.с. 54-56).
Згідно архівної довідки №Б-71/01-10/73 від 18.02.2019, трудового архіву виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, у документах архівного фонду КСП «Дружба» Приютівської сільської ради у книгах обліку розрахунків по оплаті праці бригади №4 за 1983-1986 роки значиться ОСОБА_2 , по батькові та посаду не вказано та підтверджує сезонність роботи в господарстві з травня-по вересень 1983 р., травень-липень 1984 р.,червень 1985 р., а також виплату відпускних та додаткову оплату за цукровий буряк (а.с. 57).
Згідно довідки №01-20/128 від 03.06.2019 архівного відділу Новоукраїнської РДА, протокол №3 зборів уповноважених КСП «Дружба» від 22.12.1999 та додаток до нього на зберігання до архіву не надходили (а.с.75-83).
Під час судового розгляду, з пояснень позивачки, суд встановив, що вона вже зверталася з аналогічними позовними вимогами, але до інших відповідачів та згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 по справі 396/3268/14ц встановлено, що ОСОБА_2 була членом колгоспу "Ленінський шлях" тому дана обставина відповідно ст. 82 ЦПК України не потребує додатковому доказуванню.
Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на  місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. 
Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. 
Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. 
Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До  державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня           2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). 
Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. 
Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
За змістом статті 9 ЦК УРСР, 1963 року, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.
На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала до суду світлокопію рішення Приютівської сільської ради від 24 грудня 1999 року № 77, яким вирішено передати у приватну власність громадянам земельну ділянку площею 529,5 га сільгоспугідь з земель резервного фонду (а.с. 10).
В додатку до зазначеного рішення є список громадян, яким вирішено передати в приватну власність ділянки з земель резервного фонду в розмірах часток (паїв), в якому під номером 62 зазначено ОСОБА_2 (а.с. 11-12).
Проте, дана світлокопія рішення з додатком не є належним та допустимим доказом того, що мати позивача ОСОБА_2 була членом КСП «Дружба» станом на день отримання підприємством Державного акта на право колективної власності на землю.
Окрім того, на момент винесення даного рішення мати позивача була померлою, тому у відповідності до вимог ст. 9 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) втратила правоздатність.
Також, на підтвердження доводів позовних вимог, що мати позивача мала право на отримання земельної частки, позивач надала світлокопію прохання КСП «Дружба» до Новоукраїнської РДА з питання видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) особам, які помилково пропущені в списку, який є додатком до Державного акту про право колективної власності на землю, в якому під № 64 зазначено ОСОБА_2 (а.с. 54-56).
Проте, світлокопія даного звернення також не є належним та допустими доказом, що підтверджує той факт, що ОСОБА_7 була членом КСП «Дружба» на день отримання підприємством Державного акта на право колективної власності на землю.
У вказаній світлокопії прохання є посилання на рішення загальних зборів КСП «Дружба» (протокол №3 від 22 грудня 1999 року), але згідно довідки архівного відділу Новоукраїнської РДА від 03.06.2019 №01-20/128, протокол №3 зборів уповноважених КСП «Дружба від 22 грудня 1999 року та додаток до нього на зберігання до архіву не надходили (а.с.75).
За таких обставин є недоведеним факт, що 22 грудня 1999 року проводилися збори КСП «Дружба» та приймалося рішення про складання додаткового списку осіб, які не були включені до додатку до Держаного акту на право колективної власності на землю. 
В листі відділу Деркомземагенства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 18-11-0.31-168/119/19 від 10.04.2019 зазначено, що за наявними даними відділу у списках членів КСП «Дружба» Приютівської сільської ради, що є додатком до Державного ату на право колективної власності на землю серії КР № 29 від 28.12.1995 не значиться прізвище ОСОБА_7 (а.с. 33).
Архівна довідка Виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № Б-71/01-10/73 від 18.02.2019 про роки, кількість відпрацьованих вихододнів та заробітну плату у 1983-1985 роках також не підтверджує членство матері позивача в КСП «Дружба», а тільки підтверджує факт наявності трудових відносин між ОСОБА_7 та КСП «Дружба».
Про те, що ОСОБА_7 була членом КСП «Дружба» не може бути підтверджено показами свідків, на яких в апеляційній скарзі посилається позивач ОСОБА_1 .
Належним доказом того, що ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) з числа земель колективної власності КСП «Дружба» може бути рішення загальник зборів КСП «Дружба» про прийняття її в члени даного підприємства та внесення її до списку, який є Додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, які до суду не надано.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_8 на час видачі Державного акту про право колективної власності КСП «Дружба» була членом КСП «Дружба», а тому не доведено її право на земельну частку (пай).
Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом помилково зазначено, що у справі відсутні докази фактичного прийняття спадщини ОСОБА_1 за ОСОБА_2 , адже пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом № 18/5 від 14 червня 1994 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 за №152/361, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації,правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Суд першої інстанції не звернув увагу, що матеріали справи містять довідку Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 55 від 13.07.2019 про те, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживала в с. Приют у доньки ОСОБА_1 з 10.08.1982 по день смерті – 06.09.1996.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належних даних щодо того, що померла ОСОБА_2 була членом КСП "Дружба" та наявність її в списку на видачу Сертифікату на право на земельну частку (пай), позивачкою суду не надано.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 30.01.2020.

Головуючий суддя                 С. І. Мурашко 
Судді А. М. Головань
О. Л. Карпенко