ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«08» січня 2020 року
м. Харків
справа № 645/7778/18-ц
провадження № 22ц/818/610/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Бровченка І.О., Колтунової А.І., 
учасники справи: 
позивач - Приватне підприємство «Рогань-Сервіс», 
відповідач - ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року в складі судді Ульяніч І.В.
                                       в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року Приватне підприємство «Рогань-Сервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду.

Позовна заява мотивована тим, що 20 вересня 2017 року у справі 645/3468/17-ц Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» заборгованості за опалення та гарячу воду в розмірі 17 472,38 грн, а також судовий збір в розмірі 800,00 грн, який ухвалою суду від 08 листопада 2017 року скасовано.

03 жовтня 2016 року між підприємством та ОСОБА_1 укладено договір № 127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі виконує зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 17 472,38 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 17 472,38 грн на користь Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» та стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року позов Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 17 472,38 грн, а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн. 

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не звернув увагу на те, що в частині стягнення коштів в розмірі 3281,69 грн за період з 01 жовтня 2016 року по 28 листопада 2016 року у позивача відсутні підстави застосовувати тариф 1204,86 грн, оскільки рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 796 від 23 листопада 2016 року не набуло чинності; що з березня 2017 року плата за послугу їй повинна нараховуватися за квартирним приладом обліку; що їй невідомо, чому зняття показань з будинкових засобів обліку здійснюється представниками ДП «ЖКК» ВАТ «Житлобуд-1»; що матеріали справи не містять розрахунку, який би довів розмір позовних вимог, зокрема, визначення щомісячного обсягу опалення її квартири з загального обсягу, визначеного наданими актами з урахуванням витрат теплової енергії виконавця.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлені договором строки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05 лютого 2019 року, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

03 жовтня 2016 року між Приватним підприємством «Рогань-Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір № 127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Опалювальна площа (об`єм) квартири складає 67,4 кв. м.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору тариф на послуги з централізованого опалення для населення становить для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1204,86 грн/Гкал (з ПДВ). Тариф на централізоване постачання гарячої води (з урахуванням вартості холодної води) за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання - 65,92 грн за 1 куб. м. (з ПДВ).

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року судовий наказ від 20 вересня 2017 року, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова за заявою Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за опалення та гарчу воду в розмірі 17 472,38 грн - скасовано.

Згідно відомостей нарахувань і оплати за теплову енергію № 1111 від 26 листопада 2018 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно складає 17 472,38 грн.

З копії акту приймання в експлуатацію вузла обліку теплової енергії на опалення від 20 вересня 2016 року вбачається, що представником енергопостачальної організації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 проведено технічний огляд приладів обліку витрат теплової енергії. В результаті перевірки комплектності, необхідної НТД, встановлено, що держповірка проведена в ІІІ кв. 2016 року, чергова держповірка в ІІІ кв. 2020 року. Теплолічильник опломбовано і прийнято на облік.

Розпорядженням Харківської міської ради «Про початок опалювального сезону у місті Харкові» № 70/1 від 13 жовтня 2016 року у житлових будинках з 15 жовтня 2016 року розпочато надання послуг з теплопостачання та зобов`язано, зокрема, і Приватне підприємство «Рогань-Сервіс» забезпечити подачу теплоносія за графіками.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, які надаються Приватним підприємством «Рогань-Сервіс» № 796 від 23 листопада 2016 року, встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, які надаються Приватним підприємством «Рогань-Сервіс» згідно з додатками 1, 2.

Згідно додатку 2 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 23 листопада 2016 року № 796 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, які надаються приватним підприємством «Рогань-Сервіс», послуга з централізованого опалення: тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, грн/Гкал (з ПДВ) складає 1204,86 грн; послуга з централізованого постачання гарячої води тариф, грн за 1 куб. м. (з ПДВ) складає 65,92 грн.

Показання теплолічильника з обліку теплової енергії, встановленого у абонента за адресою: АДРЕСА_3 , щомісячно фіксується у відповідних актах, зокрема, актами від 25 жовтня 2016 року, 29 листопада 2016 року, 30 грудня 2016 року, 31 січня 2017 року, 28 лютого 2017 року, 31 березня 2017 року, 04 квітня 2017 року, які підписані представником Приватного підприємства «Рогань-Сервіс» Ростовцевим В.В. та представником абонента Дочірнє підприємством «Житлово-комунальна контора» ВАТ «Житлобуд-1» Фьодоровою А.Н., а також деякі з них підписані мешканцем квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 .

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). 

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються договором про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 1 травня 2013 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості тепла, спожитого на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 та іншими нормативно-правовими актами України.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями та пункту 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Частиною 6  статті 19 Закону України «Про теплопостачання»  передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог  статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

За положеннями статей 319, 322  ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

За змістом статті 14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;  2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно частини 10 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи 03 жовтня 2016 року між Приватним підприємством «Рогань-Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір № 127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає Приватне підприємство «Рогань-Сервіс», зокрема, щодо централізованого опалення та постачання гарячої води.

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, свої зобов`язання щодо сплати за спожиту послугу щодо централізованого опалення вона не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року складає 17 472,38 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_1 користувалася наданими послугами Приватного підприємства «Рогань-Сервіс», але не сплачувала за них, у неї виникла заборгованість перед підприємством, яка підлягає стягненню з неї на користь підприємства.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що в частині стягнення коштів в розмірі 3281,69 грн за період з 01 жовтня 2016 року по 28 листопада 2016 року у позивача відсутні підстави застосовувати тариф 1204,86 грн, оскільки рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 796 від 23 листопада 2016 року не набуло чинності, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище. При цьому звертає увагу на те, що ОСОБА_1 нараховано плату за надані послуги за спірний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Іншого розрахунку матеріали справи не містять, не надала його відповідачка і до суду апеляційної інстанції. 

Також, слід звернути увагу на усталену практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої обґрунтування судового рішення не вимагає відповіді на кожний аргумент. Міра може бути різною залежно від його характеру. 

За таких обставин інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                 І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 08 січня 2020 року.