УХВАЛА

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №580/1751/19
адміністративне провадження №К/9901/2215/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
17 січня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, зокрема, шляхом надання належних та допустимих доказів, що підтверджують дату отримання нею повного тексту судового рішення або зазначити інші поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази, що підтверджують ці обставини.
На виконання ухвали Верховного Суду, ОСОБА_1 надіслала заяву, у якій повторно послалася на те, що повний текст судового рішення отримано нею 19 грудня 2019 року, що підтверджується листом-відповіддю Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року №580/1751/19/1579/20, наданої на запит позивача щодо дати отримання нею оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Перевіривши зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження та докази, додані на їх підтвердження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 329 КАС України, з огляду на дотримання тридцятиденного строку касаційного оскарження, з часу отримання заявником повного тексту судового рішення.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Монастирищенського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (далі - УДМС України в Черкаській області в особі Монастирищенського  РС УДМС України в Черкаській області), у якому просила: визнати протиправною відмову відповідача вклеїти у її паспорт громадянина України у формі книжечки нової фотокартки, у зв`язку із досягненням 45-річного віку; зобов`язати УДМС України в Черкаській області в особі Монастирищенського РС УДМС України в Черкаській області вклеїти у її паспорт громадянина України у формі книжечки нову фотокартку, що відповідає вікові, у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивач бажає отримати паспорт старого зразка, тобто у формі паперової книжечки, через свої релігійні переконання.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позов задоволено.  Визнано протиправною відмову УДМС України в Черкаській області в особі Монастирищенського РС УДМС України в Черкаській області вклеїти у паспорт ОСОБА_1 нової фотокартки,  у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку. Зобов`язано УДМС України в Черкаській області в особі Монастирищенського  РС УДМС України в Черкаській області вклеїти у паспорт громадянина України у формі книжечки нову фотокартку ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у позові. Перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, апеляційний суд виходив з того, що ця справа не відповідає ознакам типової справи, що зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19  вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18). Мотиви ОСОБА_1 , з яких вона відмовляється від обробки її персональних даних з метою видачі паспорту у вигляді ID-картки не пов`язані з релігійними переконаннями, оскільки відмова позивача обґрунтована тим, що вона має право самостійно приймати рішення щодо надання згоди на обробку її персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі. Крім того, 45-річного віку ОСОБА_1 досягла 15  листопада 2017 року, проте із заявою про вклеювання фотокартки звернулася лише 26 січня 2019 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Предметом спору цій справі є еправомірність відмови суб`єкта владних повноважень вклеїти фотокартку у паспорт у формі книжечки.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. 
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження
Предмет спору у цій справі, характер спірних правовідносин, зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій та викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, дають підстави для висновку, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у цій справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено.
Заявник послався на те, що суди не надали належної правової оцінки обставинам справи, зокрема, доводам позивача про відсутність її згоди на обробку персональних даних, а присвоєння людині особистого номеру є злочином проти людства. Зазначає, що відмова відповідача видати їй паспорт є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності. Крім того, суд апеляційної інстанцій безпідставно не застосував висновки Верховного Суду, висловлені у зразковій справі №806/3265/17, оскільки ця справа теж має подібні ознаки. 
Верховний Суд відхиляє такі доводи заявника, оскільки за встановлених у цій справі обставин, спірні правовідносини не відповідають ознакам типової справи, вказаним у зразковій справі №806/3265/17 і видача паспорта у формі книжечки не є предметом спору у цій справі. Тому зазначені позивачем обставини не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанцій. 
Інші, наведені у касаційній скарзі, мотиви зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому такі аргументи не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондуються з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
1. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року.
2. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.
3. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська