ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/7907/18
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/383/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 грудня 2019 року про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

                                      В С Т А Н О В И В:
В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 260000 грн та судових витрат.
Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 2018 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 у позику грошові кошти в розмірі 260000 грн (що еквівалентно 10000 доларів США) на строк до 09 травня 2018 року включно. Відповідач кошти не повернув, тому ОСОБА_2 просить стягнути вищезазначену суму на підставі письмової розписки. 

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 серпня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики, у вигляді розписки від 06 травня 2018 року, виданої на ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 недійсним.
Зустрічний позов мотивовано тим, що на даний час відповідальними особами територіальних підрозділів Національної поліції здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень, що були відкриті у зв`язку з обставинами складання ОСОБА_1 розписки. Жодних грошових коштів він від ОСОБА_2 чи інших осіб, які були присутні при підписанні розписки 05 травня 2018 року, не отримував. Єдиною підставою написання розписки була необхідність збереження свого та дружини життя та здоров`я. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №2868-2870/19-24 від 30 жовтня 2019 року було встановлено, що підпис у розписці виконано ОСОБА_1 ймовірніше за все у стані операційної та психічної напруги (у незвичному психофізичному стані, зокрема у стані сильного хвилювання, сильного нервового збудження тощо).
Також представником відповідача адвокатом Вовк С.С. 27.12.2019 року подано заяву про поновлення строків для подання зустрічного позову.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 грудня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання договору позики у вигляді розписки від 06 травня 2018 року виданої на ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3 недійсним, повернуто заявнику.
Суд виходив з того, що копію ухвали про відкриття провадження у справі ОСОБА_3 було отримано 10 жовтня 2018 року, а подана представником відповідача зустрічна позовна заява лише 27 грудня 2019 року, тобто з порушенням строку для подання відзиву, тому вона підлягає поверненню заявнику. Суд також зазначив, що наданий з заявою про поновлення строків для подання зустрічного позову лист ТОВ «Інсервіс Групп» від 11 грудня 2019 року на запит ОСОБА_1 не є підставою для поновлення строку для подачі зустрічного позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 – адвокат Вовк С.С., звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для вирішення питання про прийняття зустрічного позову до суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була подана вчасно, а саме 18 жовтня 2018 року, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку з моменту, коли він дізнався про відкриття провадження у справі №750/7907/18, що підтверджується листом кур`єрської служби ТОВ «ІНСЕРВІС ГРУПП» від 11 грудня 2019 року №00254. Проте, як виявилось, зустрічна позовна заява була втрачена кур`єрською доставкою та не надійшла до суду вчасно. 
Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що незважаючи на наявність поважних причин пропуску подачі зустрічного позову та враховуючи суттєві підстави для поновлення строку, а саме: підтвердження факту подачі зустрічного позову в межах строків, передбачених законодавством та пояснень представника апелянта щодо відсутності можливості отримати листа-підтвердження про втрату документів кур`єрською доставкою раніше, ніж грудень 2019 року, суддею було безпідставно повернуто зустрічну позовну заяву. 
Особа, яка подає апеляційну скаргу, звертає увагу, що суд порушив положення п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України, не зазначивши мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо підстав, з яких лист кур`єрської доставки не є підставою для поновлення строку подачі зустрічного позову. 

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Згідно п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені ЦПК України
Відповідно до ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. 
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. 
Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Таким чином, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову, в тому числі шляхом подання зустрічного позову.
Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву та відповідно й зустрічного позову, згідно ЦПК України (а.с.11-12 т.1).
В той же день копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено на адресу відповідача (а.с.14 т.1) та отримано ОСОБА_1 в приміщенні суду 10 жовтня 2018 року (а.с.20, 21 т.1).
Таким чином, строк звернення до суду з зустрічним позовом у відповідача сплив 25 жовтня 2018 року.
З матеріалів справи також вбачається, що адвокатом Федоришиним О.О. в інтересах ОСОБА_1 09 листопада 2018 року до суду було направлено зустрічну позовну заяву (а.с.60, 75-80 т.1). При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_4 зазначено, що вжиття заходів досудового врегулювання спору – заходи досудового врегулювання спору не проводились; підписанням цієї позовної заяви ОСОБА_4 підтверджує, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також ОСОБА_4 в даному зустрічному позові та додатках до нього жодним чином не зазначав, що ним раніше (яким чином та коли) було подано зустрічний позов та наслідки такого подання.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 грудня 2018 року дану зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для подання відзиву (а.с.81-82 т.1).
Вказана ухвала від 20 грудня 2018 року була переглянута апеляційною інстанцією та постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, ухвала Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 грудня 2018 року залишена без змін. При перегляді ухвали суду першої інстанції, колегія суддів підтримала висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 порушено строк подання зустрічного позову (а.с.134-135 т.1).
Подаючи зустрічну позовну заяву повторно, представник ОСОБА_1 – адвокат Вовк С.С. зазначила, що ОСОБА_1 не було подано іншого позову до відповідача (позивача за первісним позовом) з тим самим предметом позову та з тих самих підстав (а.с.31-37 т.2).
Також адвокатом подано заяву про поновлення строків для подачі зустрічного позову, в якому зазначено, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була подана вчасно, а саме 18 жовтня 2018 року, в межах п`ятнадцятиденного строку з моменту, коли він дізнався про відкриття провадження у справі №750/7907/18, що підтверджено листом кур`єрської служби ТОВ «ІНСЕРВІС ГРУПП» від 11 грудня 2019 року №00254. Проте, як зазначено в заяві, зустрічна позовна заява була втрачена кур`єрською доставкою та не надійшла до суду вчасно. Як вказано в листі, «під час здійснення доставки відправлення сталася позаштатна ситуація. Кур`єр, який повинен був доставити Вашу кореспонденцію, звільнився та не повернув передані йому для доставки кур`єрські відправлення. Всього було втрачено 7 кур`єрських відправлень» (46-48 т.2). 
На підтвердження даних обставин надано копію листа кур`єрської служби ТОВ «ІНСЕРВІС ГРУПП» від 11 грудня 2019 року №00254 (а.с.49 т.2).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для поновлення строку на подання зустрічного позову ОСОБА_1 та погоджується з висновками суду першої інстанції, що лист кур`єрської служби ТОВ «ІНСЕРВІС ГРУПП» від 11 грудня 2019 року №00254 не є належним доказом того, що ОСОБА_1 дійсно 18 жовтня 2018 року на адресу Деснянського районного суду м.Чернігова було направлено зустрічний позов у даній справі.
Згідно вказаного листа кур`єрської служби, 18 жовтня 2018 року о 17:35 год., від ОСОБА_1 було отримано поштову кореспонденцію для здійснення кур`єрської доставки до Деснянського районного суду м.Чернігова. При оформленні вказаного відправлення був використаний бланк кур`єрської накладеної компанії №MTZ-0018364618. Згідно опису вкладення поштове відправлення містило: «Зустрічна позовна заява про визнання договору позики недійсним №750/7907/18 Суддя Литвиненко І.В. - 2 екземпляра з додатками».
Однак, перевіривши номер накладеної №MTZ-0018364618 по пошуку доставки на сайті http://www.svit.biz/ апеляційним судом встановлено, що зазначеного номеру накладної не знайдено. 
Також з листа вбачається, що 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 направлено зустрічну позовну заяву по справі №750/7907/18 судді Литвиненко І.В. Однак, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Литвиненко І.В. дана справа була розподілена лише 23 жовтня 2018 року, а станом на 18 жовтня 2018 року дана справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_5 (а.с.27). 
За таких обставин, колегія суддів критично відноситься до даного доказу та з вищезазначених підстав відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд порушив положення п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України, не зазначивши мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо підстав, з яких лист кур`єрської доставки не є підставою для поновлення строку подачі зустрічного позову. 
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах -учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява №63566/00, § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих сторонами при розгляді справи.

Згідно статті 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України.
Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом в загальному порядку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви заявнику, а тому ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                        П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 грудня 2019 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:                              Судді: