ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р.	Справа № 953/23487/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 року (ухвалене  суддею Якуша Н.В.) по справі № 953/23487/19 за позовом        ОСОБА_1  
до       Слобожанської митниці Держмитслужби               про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Харківської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив: визнати протиправною, скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 1056/80700/19 від 09.07.2019 р. та закрити провадження у справі.
Рішенням  Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 р.  позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 р.  та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного  кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України), та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 р. замінено відповідача у справі Харківську митницю ДФС правонаступником Слобожанською митницею Держмитслужби.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
У судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають  задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1  працює на посаді спеціаліста з митного оформлення ХФ АТ «ДХЛ Інтернешенл Україна».
15.02.2019 р. між директором  ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» ОСОБА_2  та директором  ТОВ «НВП «ТЕРРАВІАТЕХ»    ОСОБА_3  укладено  договір № 203-Д про надання послуг по декларуванню товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України.
ОСОБА_4 є повноваженим представником ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» та ТОВ «НВП «ТЕРРАВІАТЕХ», що підтверджується копіями довіреностей від 20.10.2017 р. та від 21.02.2019 р.  
21.02.2019 р. декларантом ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» ОСОБА_2  до Харківської митниці ДФС подано  митні  декларації ТР81АА № UA807220/2019/000365 та № UA807220/2019/000364  для переміщення в режимі  імпорту  МЕВ (одержувач – «НВП «ТЕРРАВІАТЕХ»)  з зони  митного контролю РСС  ХФ АТ «ДХЛ Інтернешенл Україна» до  зони митного  контролю посту «Харків-Аеропорт» Харківської митниці ДФС, строк доставки – до 26.02.2019 р.
Згідно митних декларацій № UA807220/2019/000365 та № UA807220/2019/000364 від 21.02.2019 р.: одержувач товару – «НВП «ТЕРРАВІАТЕХ», декларант – ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД»; принципал – ЦС СС ТОВ «ТНТ Україна». 
Заступником начальника митного поста «Харків-ценральний» заступнику начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС 27.02.2019 р. направлено службову записку № 479/20-70-61 щодо факту порушення строків доставки товару, оформленого 21.02.2019 р. ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД».
14.03.2019 р. начальником митного поста «Харків-аеропорт» заступнику начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС направлено службову записку № 202/20-70-69 про надання  методичної допомоги в частині визначення наявності в діях декларанта (перевізника) або інших осіб ознак порушення митних правил та їх кваліфікацію (за наявності), оскільки: 13.03.2019 р. до митного поста звернуся представник декларанта ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» ОСОБА_5 щодо питання завершення митного режиму «транзит» за ЕМД ТР81АА № UA807220/2019/000365 та №UA807220/2019/000364 від 21.02.2019 р.; внутрішнє транзитне переміщення вказаних МЕВ, згідно графи 50 Митних декларацій  повинно здійснюватися ЦСС ТОВ «ТНТ Україна», термін доставки 26.02.2019 р.; вказані МЕВ доставлені автомобілем під управлінням ОСОБА_6 та розміщені СТЗ ЦСС «Полекс Експрес»; при  розгляді  наданих документів  виявлено зміна перевізника з ознаками  порушення ст. 191 Митного кодексу України, строки транзитних перевезень, встановлених ст. 95 Митного кодексу України.
Листом № 769/10/20-70-20-04 від 11.03.2019 р. заступника начальника – начальника управління протидії митним правопорушенням та  міжнародної  взаємодії повідомлено директора  Харківська філія АТ» ДХЛ Інтернешенл Україна» про необхідність повідомити,  коли, кому та на підставі яких документів передано  товар, який знаходиться  під митним контролем  доставлений в Україну МЕВ № а/н № № а/н НОМЕР_1 , 407303259.
Листом директора  Харківської філії АТ «ДХЛ Інтернешенл Україна» № 2503/1 від 25.03.2019 р.  Харківську митницю ДФС  повідомлено, що у зв`язку з  затримкою відправлення 26.02.2019 р. в останній день представлення МЕВ до митного поста призначення з`явився представник декларанта – співробітник ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» Рябов В.Ю. з копіями ТСД та оформленою МД та повідомленням, який виявив готовність завершити переміщення вантажів в ЗМК, які знаходяться під митним контролем. На підставі чого прийнято рішення видати МЕВ  уповноваженій особі декларанта Рябову В.Ю., який мав відповідні повноваження для доставки МЕВ у ЗМК СТЗ за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1.
Судовим розглядом встановлено, що заступнику начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС  Хименко В.Л. направлені повідомлення  № 2362/ДЗН/20-70-20-04  від 09.04.2019 р. та № 1118/10/20-70-20-04 від 18.04.2019 р. про  виклик його  для надання пояснень щодо видачі  без дозволу  органу доходів і зборів товарів, митне оформлення яких не  закінчено, та  участі в складанні  протоколу про  порушення митних правил. 
25.04.2019 р. головним державним інспектором відділу оперативного реагування УПМП та МВ Блудовим А.В.  у присутності позивача складено протокол  № 1056/80700/19  про порушення ним митних правил за ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України. 
Постановою заступника начальника - начальником УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. від 09.07.2019 р. у справі № 1056/807000/19  позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення за ч. 3 ст. 469 Митним кодексом України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно  до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно  із ч. 5 ст. 266 Митного кодексу  України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Відповідно до ч. 1  ст. 458 Митного кодексу України,  порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України (ст. 466 Митного  кодексу України).
Відповідно до  ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України, видача без дозволу митного органу або втрата товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до  ч. 1 ст. 494 Митного кодексу  України,  про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Частинами 1, 2 статті 530 Митного кодексу України встановлено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.
Згідно із ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до п. 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1066 від 09.10.2012 р., при надходженні у митницю призначення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які проставляє у поданих декларантом, уповноваженою ним особою або перевізником товаросупровідних (товаротранспортних) документах та на аркуші з позначенням «4/5» МД з відмітками митниці відправлення штамп ПМК».
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , якому ОСОБА_1 26.02.2019  р. передав МЕВ № а/н № 1162603352, № а/н НОМЕР_2 , є уповноваженою особою декларанта ТОВ «Харківський регіональний центр підтримки та розвитку ЗЕД» та одержувача товару ТОВ «НВП «ТЕРРАВІАТЕХ», з належним чином оформленими повноваженнями.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України, оскільки відповідальним за доставку до митниці призначення товарів у режимі транзиту є перевізник, декларант та уповноважена ним особа.
Також судовим розглядом встановлено що незважаючи на те, що передача одержувачем МЕВ № № а/н НОМЕР_1 , 407303259 здійснена 26.02.2019 р.,  про відсутність  яких відповідача  повідомлено, 27.02.2019 р. та 14.03.2019 р.,  протокол   про порушення митних правил позивачем складено відповідачем лише 25.04.2019 р., тобто, з порушенням вимог ч. 1 ст. 494 Митного кодексу України. 
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського районного суду  м. Харкова  від 23.01.2020 р. – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325, 326,  328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 року по справі № 953/23487/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.
. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич