УХВАЛА
 
16 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 489/2349/17
провадження № 61-35496 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,              Русинчука М. М. 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Миколаївський професійний ліцей торгівлі та ресторанного сервісу,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє на підставі доручення в інтересах Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року в складі колегії суддів Колосовського С. Ю., Локтіонова О. В., Ямкова О. О.,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, в якому просила скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати 10 000 грн за завдану моральну шкоду.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня          2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Визнано незаконним та скасовано наказ директора Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу від 26 квітня 2017 року №55к/тр про звільнення ОСОБА_1 із посади керівника фізичного виховання у зв`язку з прогулом без поважних причин за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України та поновлено її на вказаній посаді з 26 квітня 2017 року.
 
Стягнуто з Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу на користь ОСОБА_1 42 547,06 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 квітня 2017 року по 04 жовтня       2017 року, а також 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , яка діє на підставі доручення в інтересах Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського професійного ліцею торгівлі та ресторанного сервісу про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з урахуванням її категорії та складності призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                В. І. Журавель    
  
                                                                                                                М. М. Русинчук