Номер провадження: 22-ц/813/3541/20 
Номер справи місцевого суду: 523/4596/18
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 
відповідач - ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року у складі судді Середи І.В., 
в с т а н о в и в:
У вересні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.04.2011 між банком та ОСОБА_2  був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а останній повинен був розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.  ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2  помер. 18.04.2017 позивачем направлена до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори претензія кредитора, яку надіслано за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса. Згідно відповіді приватного нотаріуса, яку отримано 13.09.2017, спадкоємець померлого  ОСОБА_2  -  ОСОБА_1  звернувся з заявою про прийняття спадщини. 21.09.2017 йому було направлено лист-претензію. Оскільки ніяких дій щодо погашення заборгованості відповідачем виконано не було, станом на дату смерті заборгованість позичальника  ОСОБА_2  перед банком з урахуванням внесених коштів становить 6584,07 грн, які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року упозові відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з огляду на предмет судового спору до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме, розмір майна, успадкованого спадкоємцем. Спадкоємці не стають правонаступниками у правовідносинах боржника з кредитором, однак зобов`язані повернути кредитору борги спадкодавця, які вчинені ним за життя у межах вартості майна, отриманого у спадщину, а вимоги кредитора підлягають задоволенню лише шляхом накладення стягнення на спадкове майно, яке передано спадкоємцям у натурі. Судом не було встановлено, яке саме спадкове майно (рухоме чи нерухоме) залишилося після смерті померлого позичальника, його вартість та чи покриває вартість спадкового майна розмір заборгованості спадкодавця, спадкову справу від нотаріальної контори не витребував, отже не встановив дійсні обставини справи, а позивач не має такої можливості. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.
Заслухавши відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Матеріали справи свідчать, що 28.04.2011 року ОСОБА_2 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримав кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит в сумі 7400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та повинен був розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом до «25» число кожного місяця в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту у останнього станом на 05.11.2017 виникла заборгованість в загальній сумі 6584,07грн., яка складається з: 727,84грн. - заборгованість за кредитом, 5506,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 350,00грн. - заборгованість за пенею.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Зобов`язання щодо повернення кредиту не виконані.
24.03.2017 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з претензією про повідомлення чи заводилася спадкова справа після смерті боржника ОСОБА_2 та включення кредиторських вимог банку в спадкову масу, про що зробити запис, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості.
06.04.2017 ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 , звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, за якою відкрито спадкову справу щодо майна померлого. 
04.05.2017 Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою на адресу приватного нотаріуса ОМНО Поліщук Г.П. та банку направлено лист про направлення на адресу спадкоємців претензії банку. 
18.05.2017 приватним нотаріусом ОМНО Поліщук Г.П. направлено на адресу банку листа відкриття спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 та вказано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , який не оформив своїх спадкових прав.
05.09.2017 приватним нотаріусом на лист банку надано відповідь про відкриття спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 та вказано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 
18.09.2017 згідно реєстру згрупованих поштових відправлень, на адресу спадкоємця ОСОБА_1 банком направлено претензію, яка залишена без задоволення.
Отже, не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні докази, які підтверджують, що банк будь-яким чином повідомляв спадкоємця ОСОБА_1 про наявність боргу перед банком та обов`язку його погасити. 
Також помилковими є висновки суду про те, що банк просить стягнути заборгованість ОСОБА_2 розраховану з урахуванням 11 місяців після смерті боржника, в той час як в розрахунок може бути включено лише період до 21.12.2016, оскільки розрахунок боргу свідчить про визначення суми боргу станом на час смерті. 
Разом із тим, слід погодитися з висновком суду про унеможливлення задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця у разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. 
Встановлено, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 , якому на день смерті належало майно у вигляді транспортного засобу - причеп 1994 року випуску, відомості про належність іншого майна у справі відсутні.
Виходячи з викладеного, банк встановивши розмір боргу спадкодавця до дня його смерті, вправі звернутися до відповідача з позовом про звернення стягнення на таке майно.
У цій справі такі вимоги не заявлені.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду в його мотивувальній частині щодо правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»   задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 13.02.2020.

Головуючий: 
Судді: