У Х В А Л А
20 січня 2020 року
м. Київ
Справа № 160/10517/19
Провадження № 11-1289заі19
Суддя Великої Палати Верховного Суду Золотніков О. С.,
перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 160/10517/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, у якому просив:
- прийняти позовну заяву, засвідчену електронним цифровим підписом ОСОБА_1, згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2019 року № 174, на підставі листа Державної судової адміністрації України від 22 березня 2019 року № ІМФ/Б227-19-322/19;
- звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, який перевищує 5 відсотків від доходу за 2018 рік, та від подання позовної заяви на паперовому носії на підставі статті 8 Конституції України і забезпечити право доступу громадянина України ОСОБА_1 до правосуддя, гарантоване статтею 8 Конституції України, шляхом прийняття позовної заяви до розгляду, зокрема у зв`язку з тим, що громадянину України ОСОБА_1 на 77 році життя загрожує небезпека від голоду та холоду;
- визнати незаконною ухвалу члена Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_4 від 18 липня 2019 року № 4913/0/18-19, у якій прихована інформація про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі статті 8 Конституції України та не вказано, що громадянин України ОСОБА_1 звертався з приводу порушення його прав суддями при розгляді конкретної справи № 160/1830/19, а також визнати, що відсутність у скарзі прізвищ, імен та по батькові суддів, які вказані в матеріалах справи № 160/1830/19, не перешкоджає розгляду скарги щодо захисту порушеного права громадянина України ОСОБА_1  як такої, що призвела до порушення права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, обмежила право на захист порушеного права в суді за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та є протиправною;
- скасувати ухвалу члена Другої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_4 від 18 липня 2019 року № 4913/0/18-19 як таку, що порушує статті 3, 8 та 19 Конституції України та обмежує право доступу громадянина України ОСОБА_1 до суду задля захисту порушеного права за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та зобов`язати ВРП відновити порушене право громадянина України ОСОБА_1 , а саме: розглянути законність дій суддів за вказаною скаргою щодо притягнення їх до відповідальності за обмеження права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України, а також згідно з частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надати правову оцінку законності вимоги суддів про підписання документів, поданих через систему «Електронний суд», на паперовому носії та невизнання електронного цифрового підпису громадянина України ОСОБА_1 , повернення позовної заяви чи апеляційної та касаційної скарг поданих до суду, без розгляду при зверненні громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі верховенства права згідно зі статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України;
- визнати ухвали члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_3 від 19 серпня 2019 року № 5392/0/18-19 та від 12 серпня 2019 року № 5292/0/18-19, у яких прихована інформація про звернення громадянина України  ОСОБА_1 до суду на підставі статті 8 Конституції України щодо захисту порушеного права, не надано правової оцінки законності дій суддів, як такі, що призвели до порушення права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, обмежили право на захист порушеного права у суді за матеріальним станом та призвели до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та є протиправними;
- скасувати ухвали члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_3 від 19 серпня 2019 року № 5392/0/18-19 та від 12 серпня 2019 року № 5292/0/18-19 як такі, що порушують статті 3, 8 та 19 Конституції України, обмежують право доступу громадянина України ОСОБА_1 до суду задля захисту порушеного права за матеріальним станом та призвели до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та зобов`язати ВРП відновити порушене право громадянина України ОСОБА_1 , а саме: розглянути законність дій суддів за вказаною скаргою щодо притягнення їх до відповідальності за обмеження права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України, а також згідно з частиною другою статті 5 КАС України надати правову оцінку законності вимоги суддів про підписання документів, поданих через систему «Електронний суд», на паперовому носії та невизнання електронного цифрового підпису громадянина України ОСОБА_1 , повернення позовної заяви чи апеляційної та касаційної скарг поданих до суду, без розгляду при зверненні громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі верховенства права згідно зі статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України;
- визнати незаконною ухвалу члена Першої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 від 05 вересня 2019 року № 5640/0/18-19, у якій прихована інформація про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі статті 8 Конституції Українищодо захисту порушеного права, не надано правової оцінки щодо законності дій суддів такою, що призвела до порушення права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, обмежила право на захист порушеного права у суді за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та є протиправною;
- скасувати ухвалу члена Першої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_2 від 05 вересня 2019 року № 5640/0/18-19 як таку, що порушує статті 3, 8 та 19 Конституції України, обмежує право доступу громадянина України ОСОБА_1 до суду задля захисту порушеного права за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, і зобов`язати ВРП відновити порушене право громадянина України ОСОБА_1 , а саме: розглянути законність дій суддів за вказаною скаргою щодо притягнення їх до відповідальності за обмеження права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України, а також згідно з частиною другою статті 5 КАС України, надати правову оцінку щодо законності вимоги суддів про підписання документів, поданих через систему «Електронний суд», на паперовому носії та невизнання електронного цифрового підпису громадянина України ОСОБА_1 , повернення позовної заяви чи апеляційної та касаційної скарг, поданих до суду, без розгляду при зверненні громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі верховенства права згідно зі статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України;
- визнати ухвалу членів Третьої Дисциплінарної палати ВРП у складі ОСОБА_5., ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 04 вересня 2019 року № 2344/3дп/15-19 щодо судді ОСОБА_10, у якій прихована інформація про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі статті 8 Конституції Українищодо захисту порушеного права, не надано правової оцінки законності дій суддів, як таку, що призвела до порушення права громадянина України ОСОБА_1  на звернення до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, обмежила право на захист порушеного права в суді за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та є протиправною;
- скасувати ухвалу членів Третьої Дисциплінарної палати ВРП у складі ОСОБА_5., ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 04 вересня 2019 року № 2344/3дп/15-19 щодо судді ОСОБА_10 як таку, що порушує статті 3, 8 та 19 Конституції України, обмежує право доступу громадянина України ОСОБА_1 до суду задля захисту порушеного права за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та зобов`язати ВРП відновити порушене право громадянина України ОСОБА_1 , а саме: розглянути законність дій суддів за вказаною скаргою щодо притягнення їх до відповідальності за обмеження права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України, а також згідно з частиною другою статті 5 КАС України надати правову оцінку законності вимоги суддів про підписання документів, поданих через систему «Електронний суд», на паперовому носії та невизнання електронного цифрового підпису громадянина України ОСОБА_1 , повернення позовної заяви чи апеляційної та касаційної скарг, поданих до суду, без розгляду при зверненні громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі верховенства права згідно зі статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України;
- визнати ухвалу членів Третьої Дисциплінарної палати ВРП у складі ОСОБА_5., ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 04 вересня 2019 року № 2344/3дп/15-19 щодо судді ОСОБА_9., у якій прихована інформація про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі статті 8 Конституції України щодо захисту порушеного права, не надано правовоїоцінки щодо законності дій суддів, як таку, що призвела до порушення права громадянина України ОСОБА_1  на звернення до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, обмежила право на захист порушеного права у суді за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та є протиправною;
- скасувати ухвалу членів Третьої Дисциплінарної палати ВРП у складі ОСОБА_5., ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 04 вересня 2019 року № 2344/3дп/15-19 щодо судді ОСОБА_9., як таку, що порушує статті 3, 8 та 19 Конституції України, обмежує право доступу громадянина України ОСОБА_1 до суду задля захисту порушеного права за матеріальним станом та призвела до того, що життю громадянина України ОСОБА_1 загрожує небезпека від голоду та холоду, та зобов`язати ВРП відновити порушене право громадянина України ОСОБА_1 , а саме: розглянути законність дій суддів за вказаною скаргою щодо притягнення їх до відповідальності за обмеження права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України, а також згідно з частиною другою статті 5 КАС України надати правову оцінку законності вимоги суддів про підписання документів, поданих через систему «Електронний суд», на паперовому носії та невизнання електронного цифрового підпису громадянина України ОСОБА_1 , повернення позовної заяви чи апеляційної та касаційної скарг, поданих до суду, без розгляду при зверненні громадянина України ОСОБА_1 до суду на підставі верховенства права згідно зі статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України;
- відшкодувати, на підставі статті 56 Конституції України, за рахунок держави моральні збитки, яких зазнав та зазнає нині громадянин України ОСОБА_1 , у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушене судами та членами ВРП право на доступ до правосуддя задля захисту своїх прав, гарантованих статтею 8 Конституції України, від протиправних дій державних органів влади та їх посадових осіб, що призвело до того, що життю позивача існує загроза від холоду та голоду, а також він постійно перебуває у психологічному стресі від безвиході зі становища, яке виникло через протиправні дії посадових осіб державних органів влади, суддів і членів ВРП щодо нього всупереч статті 19 Конституції України;
- витребувати від ВРП копії ухвал по цій справі.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 29 жовтня 2019 року вказану справу передав за підсудністю до Верховного Суду.
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, а ухвалою від 18 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернув позивачеві на підставі пункту 1 частини першої статті 169 КАС України.
28 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року.
Положеннями частини п`ятої статті 266 КАС України визначено, що судом апеляційної інстанції у справах, зокрема, щодо законності актів, дій чи бездіяльності ВРП є Велика Палата Верховного Суду.
Відповідно до частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Однак подана апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 296 КАС України.
Так, відповідно до пункту 1 частини п`ятої цієї статті до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
На підставі підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI)за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1921 грн.
З огляду на наведені вище норми законодавства за подання апеляційної скарги на ухвалу суду скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі 1921 грн.
Проте ОСОБА_1 не надав до суду документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Натомість в апеляційній скарзі міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору, умотивоване фінансовою неспроможністю скаржника.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою згаданої статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Разом із цим матеріали апеляційної скарги не містять обставин і відповідних доказів щодо майнового стану скаржника чи інших передбачених процитованою законодавчою нормою підстав для звільнення від сплати судового збору.
Так, скаржником не надано суду доказів, які б підтвердили, що розмір судового збору в сумі 1921 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік. Таким доказом може бути, зокрема, довідка з органу Державної фіскальної служби України про розмір його доходів за попередній календарний рік.
На підставі частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Оскільки скаржник, який оскаржує ухвалу суду в апеляційному порядку, не сплатив судового збору, подана апеляційна скарга на підставі частини першої статті 169 КАС України підлягає залишенню без руху.
На усунення зазначених недоліків скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1921 грн за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007 код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше восьми); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації, дата оскаржуваного рішення по справі (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД або надати докази на підтвердження того, що розмір судового збору в сумі 1921 грнперевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, тобто за 2018 рік.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 295, 296, частинами другою та третьою статті 298 КАС України, суддя
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року залишити без руху.
2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
3. Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк апеляційна скарга буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                  О. С. Золотніков