24.01.20
22-ц/812/219/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року                                 м. Миколаїв                                        
         Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Прокопчук Л.М.(суддя-доповідач), Самчишиної Н.В.,   Царюк Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  в частині оскарження ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року про внесення виправлень у рішення, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гаврасієнком В.О., у цивільній справі (єдиний унікальний номер 487/1930/18, провадження № 22-ц/812/219/20) за позовом  ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_6 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсною та скасування приватизації, 

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 р. ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Мотильчук Ю.І. звернулася з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсною та скасування приватизації.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 з дня народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1 .
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 серпня 2004 р. ОСОБА_9 була позбавлена батьківських прав щодо позивача, після чого ОСОБА_10 була направлена до комунального закладу «Березківський навчально-виховний комплекс «Загально-освітня школа-інтернат - ліцей І-ІІ ступенів» Миколаївської області.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської ради від 22 жовтня 2004 р. № 2041 за позивачем була закріплена житлова площа в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 .
Після досягнення повноліття позивач неодноразово намагалася вселитися у спірну квартиру, але цьому перешкоджали відповідачі, а 07 травня 2009 р. вони здійснили приватизацію цією квартири. 
Посилаючись на незаконність такої приватизації, яка порушила її законні права, позивач просила про задоволення позову.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 16 квітня 2018 року відкрито провадження за вказаним позовом (т. 1 а.с. 20). 
       22 жовтня 2019 року від представника позивачки адвоката Мотельчук Ю.І. надійшло клопотання про внесення виправлення в ухвалу про відкриття провадження, а саме зазначити позивачем ОСОБА_2 замість невірного ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 98).

       Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року замінено неналежного відповідача Миколаївську міську раду належним відповідачем Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради, а також виправлено допущену в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2018 року про відкриття провадження у справі описку в найменуванні по батькові позивачки, а саме зазначено « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 » (т. 2 а.с. 115).

       Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду в частині внесення виправлень скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також просить постановити окрему ухвалу щодо порушення Заводським районним судом міста Миколаєва норм процесуального права під час постановлення ухвали від 09 грудня 2019 року по вказаній справі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично судом першої інстанції був замінений позивач з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , що не передбачено ЦПК України (а.с. 118-126 т.2).
       
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

         Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України в порядку письмового провадження розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним 372 ЦПК України чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 268 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись зазначеними нормами ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Під опискою слід розуміти допущення судом помилки, зумовленої неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Особливо це стосується резолютивної частини рішення, оскільки може ускладнити виконання судового рішення.
До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Встановлено, що звертаючись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_13 зазначила позивачем - ОСОБА_2 . Проте, до позовної заяви були додані наступні документи, що підтверджують ім`я по батькові позивача як « ОСОБА_2 »: копія паспорту громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 виданий Кривоозерським РВУ МВС України в Миколаївській області 08 лютого 2008 року (т. 1 а.с. 15); копія картки платника податків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 16); довідки Департаменту праці та соціального захисту Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району № 964 та № 65 від 20 березня 2018 року видані ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 5); копія рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №2041 від 22 жовтня 2004 року про закріплення житлової площі за неповнолітніми дітьми до досягнення повноліття - де неповнолітньою вказана ОСОБА_2 , 1991 року народження (т. 1 а.с. 9-10); доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 та ордер (т.1 а.с. 17-18)
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі є ОСОБА_2 .
Отже, в ухвалі суду від 16 квітня 2018 року допущена описка та замість вірного по батькові ОСОБА_2 , помилково зазначено ОСОБА_2 .
Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена описка підлягає виправленню.
Крім того, виявлена неточність в зазначенні ім`я по батькові позивача не змінює зміст судового рішення, проте впливає у подальшому на можливість реалізації судового рішення. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року в частині внесення виправлень є такою, що відповідає вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачається. 

Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали.

Відповідно до частин першої, десятої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу, тобто постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду вищої інстанції, в даному випадку - апеляційної.

Отже, суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.
Під час постановлення оскарженої у апеляційному порядку ухвали про виправлення описки у справі суду першої інстанції, а також під час розгляду апеляційної скарги на це судове рішення суди спір не вирішували. Тому відсутні підстави для застосування частини першої статті 385 ЦПК України, і у задоволенні зазначеного клопотання позивача слід відмовити.
Аналогічна позиція викладена в п.п. 72,73 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 08.05.2018 року у справі  № 521/18287/15-ц|14-90цс18,  п.п. 54,55 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 30.01.2019 року у справі № 234/19443/16-ц|14-630цс18. 
Крім того при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду від  09 грудня 2019 року апеляційним судом не встановлено факту порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, тобто підстави для вирішення питання про постановлення окремої ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року про внесення виправлень залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року в частині оскарження про внесення виправлень залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                  Л.М. Прокопчук

Судді:                                  Н.В. Самчишина

                                                Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року