УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
23 січня 2020 року  
м. Київ
справа №826/20535/15
адміністративне провадження №К/9901/2561/20
Верховний Суд у складі головуючого судді Касаційного адміністративного суду Єзерова  А.А., суддів Желєзного І.В., Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Савельєвої А.М. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2016 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі №826/20535/15 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка В. І. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
21.01.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Савельєвої А.М. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2016 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі №826/20535/15.
Відповідно до ч. 1  ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ч. 2  ст. 329 КАС України  учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції постановлено 13.12.2019, а касаційну скаргу подано 20.01.2020 (згідно з відмітками Укрпошти на конверті, у якому надійшла касаційна скарга). 
У касаційній скарзі відповідач просить суд про поновлення строку на оскарження судових рішень і зазначає, що він отримав постанову суду апеляційної інстанції 21.12.2019, що вважає поважною причиною для пропуску процесуального строку. 
За наведених обставин та з урахуванням наданих на їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку про поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження судового рішення, а відтак і його поновлення.
Підстави для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник покликається на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не узгоджуються з правовим висновком, який сформульований в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 в справі №804/1293/16. Наведені аргументи потребують ретельної перевірки, яку не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за потрібне відкрити касаційне провадження у цій справі.
Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання судових рішень у справі №826/20535/15.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Розв`язуючи це клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, мають бути вагомі причини. Тлумачення ч. 4 ст. 340, ст. 375 КАС України також свідчить про те, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення (зокрема, через неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування). 
Однак в заяві про зупинення виконання рішення не вказано підстав для такого зупинення і до заяви не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому на підставі п. 4 ч. 4 ст. 340, ст. 375 КАС, у цій заяві слід відмовити.
Керуючись положеннями ст.ст. 248, 329-332, 334, 335, 338, а також приписами ст.ст. 340 та 375 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:
1. Клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Савельєвої А.М. задовольнити. Поновити строк на касаційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2016 і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі №826/20535/15.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» Савельєвої А.М. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2016 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 у справі №826/20535/15.
3. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/20535/15.
4. Відмовити у клопотанні про зупинення виконання судових рішень у справі №826/20535/15.
5. Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
6. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи даної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та  оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           А.А. Єзеров

Суддя                               І.В. Желєзний 

Суддя                                                                                                               О.П. Стародуб