Номер провадження: 33/813/190/20 
Номер справи місцевого суду: 509/5689/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання - Ткачука В.О.,
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, працює провідник ЛВЧД-3 м. Одеси, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №235624 від 26.09.2019 року ОСОБА_2 30.08.2019 року, приблизно о 12 годині, за адресою: АДРЕСА_2 залі №2 Овідіопольського районного суду Одеської області, влаштувала сварку відносно матері колишнього чоловіка - ОСОБА_1 , в ході чого виражалася в її адресу нецензурною лайкою, чим своїми діями скоїла домашнє насильство. 
Зазначені дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 рокута ухвалити нове рішення, в якому притягнути  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
У запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.
В судове засідання, призначене на 14.01.2020 року,  з`явилась ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином (а.с.41).
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної адміністративної справи суд першої інстанції цілком дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Так, суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні насильства в сім`ї, тобто в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути, чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, районний суд виходив з того, що належними та допустимими доказами не доведена вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.
Такий висновок суду є обґрунтованим, оскільки будь-яких об`єктивних даних, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 269 КУпАП в апеляційній інстанції ОСОБА_1 було забезпечено право для надання пояснень та доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, однак доказів, які б спростовували правильність висновків суду апеляційної інстанції, не надано та в апеляційній скарзі не зазначено.
 
       Так, одним із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 є те, що нею 12.11.2019 року за вх. №15477 була подана заява про виклик до суду та допиту в якості свідка ОСОБА_3 , який безпосередньо був присутній у залі та на думку ОСОБА_1 , міг підтвердити обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , однак суд першої інстанції на її заяву не відреагував та відповідних дій не вчинив.
       Однак, апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів апелянта, оскільки як вбачається з матеріалів справи дійсно 12.11.2019 року за вх. № 15477, ОСОБА_1 подала до суду заяву про виклик в суд та допит в якості свідка - ОСОБА_3 (а.с.21). Справа була призначена на 18.11.2019 року о 09.00 год., однак після цього, справу було призначено на 26.11 2019 року о 09.30 год. та 22.11.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю свідка - ОСОБА_4 , однак не зазначила про причини неявки до суду іншого свідка - ОСОБА_3 .
Тому безпідставним є і твердження апелянта про те, що вона в черговий раз звернулася до суду із клопотанням про виклик в якості свідка ОСОБА_3 , з огляду на те, що саме за її заявою перед цим, справа судом була відкладена, а тому ОСОБА_1 мала змогу сповістити ОСОБА_3 про дату розгляду справи. 
Окрім того, як сама зазначила у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , їй судом було роз`яснено про терміни розгляду справи, який вже збігав. 
Більш того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заявляла клопотання про виклик та допит вказаного свідка - ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції, до якого остання не з`явилась для підтримання доводів апеляційної скарги.
Також з матеріалів справи, а саме з Витягу з ЄРДР (а.с. 9), з копії постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2019 року (а.с. 27) та письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 4), ОСОБА_4 (а.с.5), ОСОБА_2 (а.с.6), ОСОБА_5 (а.с.7) вбачається факт існування тривалих конфліктних відносин між ними, однак які не підтверджують сам факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні дані, які не досліджувалися районним судом та які можна було б прийняти на підтвердження доводів скарги. 
З огляду на викладене, постанова судді районного суду є законною і обґрунтованою, а висновок про те, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу в діях  ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, належним чином вмотивований і відповідає вимогам закону.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції, у зв`язку із не встановленням обставин, за яких було вчинено правопорушення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, працює провідник ЛВЧД-3 м. Одеси, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ч.1 ст.173-2 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра