УХВАЛА

29 січня 2020 року
м. Київ
справа №9901/118/19
адміністративне провадження №П/9901/118/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №П/9901/118/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності, протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

01.03.2019 на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, відповідач), в якому позивач спросив суд: 

- визнати протиправним зволікання ВККС з направлення ОСОБА_1 копії рішення від 29.01.2019 та зобов`язати відповідача направити повний текст рішення позивачу;

- визнати протиправним встановлення позивачу 51,5 балів за практичне завдання та зобов`язати ВККС прийняти таке рішення за участю позивача, як учасника процесу; 

- визнати протиправним втручання ВККС в приватне життя ОСОБА_1 шляхом припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі Спеціальної процедури призначення до Верховного Суду, оголошеному 02.08.2018 та зобов`язати ВККС закінчити кваліфікаційне оцінювання визначивши позицію за рейтингом; 

- допустити позивача до участі у конкурсі на основі рейтингу за визначеними результатами.

Ухвалою Верховного Суду від 07.03.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доданням належних доказів поважності причин його пропуску. 

Верховний Суд ухвалою від 01.04.2019 визнав неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправним встановлення 51,5 балів за практичне завдання та зобов`язання прийняти таке рішення за участю позивача, як учасника процесу; визнання протиправним втручання ВККС в приватне життя ОСОБА_1 шляхом припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі Спеціальної процедури призначення до Верховного Суду, оголошеного 02.08.2018 та зобов`язання закінчити кваліфікаційне оцінювання визначивши позицію за рейтингом; допуску до участі у конкурсі за визначеними результатами повернув позивачу. 

Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2019 провадження в адміністративній справі частині позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним зволікання ВККС з направлення позивачу копії рішення від 29.01.2019 та зобов`язання відповідача направити повний текст рішення позивачу було відкрито.

На адресу суду 22.01.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №П/9901/118/19 шляхом постановлення Верховним Судом ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним (незгоди) з рішенням ВККС від 29.01.2019.

Обґрунтовуючи вказану заяву ОСОБА_1 зазначає, що оскільки Верховний Суд постановляючи 01.04.2019 ухвалу про повернення позовної заяви позивачу в частині визнання протиправним встановлення 51,5 балів за практичне завдання та зобов`язання прийняти таке рішення за участю позивача, як учасника процесу; визнання протиправним втручання ВККС в приватне життя ОСОБА_1 шляхом припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі Спеціальної процедури призначення до Верховного Суду, оголошеного 02.08.2018 та зобов`язання закінчити кваліфікаційне оцінювання визначивши позицію за рейтингом; допуску до участі у конкурсі за визначеними результатами не розглянув питання про порушення провадження в частині незгоди позивача з рішенням ВККС від 29.01.2019, та як наслідок не надав оцінку клопотанню позивача про відновлення строку, пропущеного на один день, ОСОБА_1 просить суд ухвалити додаткове судове рішення у даній справі постановивши ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.   

Перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, судом встановлено наступне.

Відповідно до   частини першої та третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1)   щодо однієї із позовних вимог, з приводу   якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (скаржника в адміністративному процесі), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті заявлених позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Як вбачається зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення та її прохальної частини, ОСОБА_1 вважає, що постановляючи ухвалу від 01.04.2019 про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з пропуском без поважних причин місячного строку звернення до суду з 20.12.2018 (дати оголошення на сайті рішення ВККС про прийняте в цей день рішення), Верховний Суд не розглянув вимогу позивача про прийняття позовної заяви в частині протиправності втручання в приватне життя ОСОБА_1 рішенням від 29.01.2019 (незгода з рішенням ВККС від 29.01.2019), а лише вказав, що: «Вирішення по суті поданої заяви та незгода позивача з прийнятим рішенням ВККС може бути предметом окремого судового оскарження».

Відтак, обґрунтовуючи вказану заяву про ухвалення додаткового судового рішення фактично позивач не погоджується з ухвалою Верховного Суду від 01.04.2014 про повернення позовної заяви, та по суті ОСОБА_1 просить Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду переглянути власне судове рішення, яке набрало законної сили (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019), з постановленням іншого результату в частині позовної вимоги щодо визнання протиправним (незгоди) з рішенням ВККС від 29.01.2019. 

Таким чином, на переконання Верховного Суду, у розглядуваному випадку відсутні обставини визначені у частині першій статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, наявність яких може стати правовою підставою для прийняття додаткового судового рішення. Такі підстави чітко встановлені Кодексом адміністративного судочинства та не підлягають розширеному тлумаченню.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 241, 248, 252, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №П/9991/118/19.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

______________
І.Я. Олендер
Суддя Верховного Суду