Постанова                                         
Іменем України
 
20 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 344/5492/16-ц
провадження № 61-34052св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Малєєва А. Ю., Фединяка В. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» (далі - ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24», товариство) про спонукання до вчинення дій шляхом підписання акту приймання-передачі квартири.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що 22 жовтня 2014 року між нею та ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» укладено договір купівлі-продажу майна, яке буде створено у майбутньому, згідно якого продавець зобов`язався створити до 25 грудня 2015 року та передати у власність покупцю квартиру, що буде створена у майбутньому в житловому будинку, будівельний номер АДРЕСА_1, в строк до 31 березня 2016 року, а покупець зобов`язався оплатити та прийняти її. 
 
На виконання взятих на себе зобов`язань, вона сплатила повну суму коштів, вказану в договорі (450 660,00 грн), що підтверджується банківськими квитанціями, копії яких було надіслано в ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24», що свідчить про повне та дострокове виконання нею зобов`язань за договором купівлі-продажу.
 
Посилаючись на те, що відповідач незаконно відмовляється передати належну їй квартиру, вартість якої вона достроково сплатила, просила спонукати ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» до виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу майна від 22 жовтня 2014 року, шляхом підписання акту приймання-передачі квартири в житловому будинку за будівельним номером АДРЕСА_1.
 
У листопаді 2016 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання зобов`язань за договором купівлі-продажу припиненими.
 
На обгрунтування зустрічних позовних вимог зазначало, що відповідно до договору купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому 
від 22 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 зобов`язана була вносити щомісячні платежі згідно з визначеним графіком, останній платіж вона повинна була здійснити до 22 грудня 2015 року, однак у порушення умов зазначеного договору позивач сплачувала щомісячні платежі з простроченням та не у визначеному договором розмірі. Крім того, умовами договору купівлі продажу (пункт 10.2) передбачено, що 1 кв. м. квартири, яка буде створена у майбутньому, може бути змінена продавцем в односторонньому порядку у випадках, передбачених пунктом 11.2 цього договору. Товариством було збільшено договірну ціну за квадратний метр об`єкта будівництва з підстав передбачених пунктом 11.2 договору, про що було неодноразово повідомлена ОСОБА_1 , однак сплачувати збільшений розмір вартості 1 кв. м. квартири вона відмовилася .
 
У випадку порушення умов договору покупцем, продавець може розірвати договір в односторонньому порядку (пункт 14.3 договору). 11 грудня товариство направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору 
від 22 жовтня 2014 року, яке вона отримала 05 січня 2016 року.  
 
Посилаючись на наведене, ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» просило визнати зобов`язання, визначені договором купівлі-продажу майна, яке буде створене в майбутньому від 22 жовтня 2014 року припиненими з 05 січня 2016 року, внаслідок відмови від зобов`язання та розірвання договору ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24».
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 22 лютого 2017 року зустрічну позовну заяву ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» залишено без розгляду.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 . задоволено.
 
Суд ухвалив рішення про спонукання ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» до виконання умов договору купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому від 22 жовтня 2014 року, шляхом підписання акту приймання-передачі квартири в житловому будинку за будівельним номером АДРЕСА_1 між ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» та ОСОБА_1.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у повному обсязі виконала зобов`язання, визначені договором купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому від 22 жовтня 2014 року. ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження неналежного виконання зобов`язань, визначених договором купівлі-продажу майна. Урахувавши наведене, надані сторонами докази та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про спонукання відповідача до виконання умов договору купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому, шляхом підписання акту приймання-передачі квартири в житловому будинку за будівельним номером АДРЕСА_1 між ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» та ОСОБА_1 , є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 10 квітня 2017 року заяву ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року залишено без задоволення.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» задоволено, заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що укладений між сторонами договір іменований як купівля-продаж житла, яке буде створено в майбутньому, містить в собі елементи інвестиційної діяльності, погоджений сторонами графік та розміри платежів. У зв`язку з порушенням позивачем передбачених договором умов щодо оплати, відповідач направляв позивачу відповідні претензії з попередженням про можливе розірвання договору, які ОСОБА_1  не виконала, посилаючись на те, що вона достроково сплатила обумовлену договором вартість в розмірі 450 660,00 грн. Стаття 531 ЦК України передбачає, що боржник має право виконати обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Натомість договір купівлі-продажу не передбачає можливості дострокової оплати покупцем вартості майна, що буде створено в майбутньому, сторони погодили чіткий графік внесення платежів (інвестицій), необхідних для поетапного будівництва житла. 
14 листопада 2014 року адміністрація ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» повідомила ОСОБА_1 про те, що з 20 листопада 2014 року вартість 1 кв. м товариством збільшено до 8 300,00 грн, від 17 грудня 2014 року - до 
8 600,00 грн, від 23 грудня 2014 року - до 10 600,00 грн, від 03 березня 
2015 року - до 15 000,00 грн. 16 листопада 2015 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» письмово повідомило позивача про неналежне виконання зобов`язання щодо оплати за договором купівлі-продажу від 22 жовтня 
2014 року, вказало, що станом на 13 листопада 2015 року нею не викуплено 12,449 кв. м площі квартири, що становить 186 735,00 грн, просило у семиденний термін погасити існуючу заборгованість, та попередило, що у разі невиконання таких вимог договір буде розірвано в односторонньому порядку.11 грудня 
2015 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року у зв`язку з неналежним виконанням нею умов договору, яке позивач отримала 05 січня 2016 року. 
 
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконала умови договору купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому від 22 жовтня 2014 року, зокрема не сплатила визначену пунктом 11.2 договору збільшену розрахункову вартість квартири у розмірі 
186 735,00 грн, а тому висновок суду першої інстанції про належне виконання покупцем умов договору не відповідає обставинам справи.
 
Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні 2017 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2017 року і залишити в силі заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд не звернув увагу, що договір купівлі-продажу майна, яке буде створене в майбутньому від 22 жовтня 2014 року укладено в письмовій формі, а тому відповідно до вимог статей 654, 651 ЦК України зміни до договору повинні були бути вчинені у такій самій формі, що й договір, а його розірвання допускається лише за згодою сторін. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однак у порушення зазначених положень та Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» спочатку в односторонньому порядку змінило умови договору, а потім розірвало договір у односторонньому порядку у зв`язку з його невиконанням.
 
Короткий зміст вимог та доводів інших учасників справи
 
У серпні 2017 року надійшли заперечення на касаційну скаргу від ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24», у яких товариство вказувало на безпідставність доводів касаційної скарги. ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про зміну умов договору щодо збільшення вартості 1 кв. м квартири, обумовлене визначеними підставами (збільшенням інфляції), що призвело до подорожчання вартості будівництва, та була попереджена про можливість розірвання договору купівлі-продажу майна від 22 жовтня 2014 року у разі не виконання нею його умов. Ураховуючи, що позивач не оплатила повну вартість об`єкту будівництва, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову.
 
Верховний Суд не приймає до уваги доповнення до заперечення, які були подані ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» у січні 2019 року, оскільки вони подані з порушенням, визначеного в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2017 року строку для подання заперечень на касаційну скаргу.   
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). 
 
05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Установлені судами фактичні обставини справи 
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що 22 жовтня 2014 року між 
ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» укладено договір купівлі-продажу майна, яке буде створено у майбутньому, відповідно до якого продавець зобов`язався створити та передати у власність покупцю, у строк до 31 березня 2016 року, квартиру, розташовану в житловому будинку за будівельним номером АДРЕСА_1 а покупець зобов`язався оплатити та прийняти зазначене нерухоме майно. 
 
Відповідно до змісту пункту 6 договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року квартира, що буде створена в майбутньому, має наступні характеристики: поверх - 2, кількість кімнат - 2, проектний номер квартири - 1, орієнтовна загальна площа квартири - 64,38 кв. м.
 
Згідно з пунктом 9 договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року моментом переходу права власності та всіх ризиків на квартиру за цим договором від продавця до покупця є підписання акту приймання-передачі квартири між сторонами.
 
Пунктами 10.1 та 10.2 договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року передбачено, що вартість квадратного метра загальної площі квартири в цінах, що діяли на момент укладення цього договору становить 7 000,00 грн, загальна вартість квартири площею 64,38 кв. м складає 450 660,00 грн, яка не підлягає зміні в односторонньому порядку, крім випадків передбачених в пункті 11.2 цього договору.
 
Відповідно до пункту 11.2 договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року розрахункова вартість квартири може бути змінена продавцем з урахуванням можливої індексації вартості 1 кв. м, виходячи з результатів обмірювань фактичної загальної площі квартири зробленої ОБТІ, або іншої ліцензованої установи; впливу інфляційних процесів протягом проведення будівництва; змін проектно-кошторисної документації, що призвели до зростання вартості квадратного метра загальної площі, які продавець не міг передбачити на момент укладення договору; виникнення обставин, що призвели до зростання вартості квадратного метра загальної площі, які продавець не міг передбачити на момент укладення цього договору.
 
Пунктом 14.3 договору сторони погодили, що у випадку порушення умов договору покупцем, продавець вправі розірвати договір у односторонньому порядку.
 
На виконання умов договору від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 вносила кошти в рахунок вартості квартири, що підтверджується банківськими квитанціями  від 22 жовтня 2014 року № 16155.237.1 на 250 000,00 грн, 
від 13 листопада 2014 року №16155.140.1 на 30 000,00 грн, від 23 грудня 
2014 року № 0.0.330632200.1 на 20 000,00 грн, від 06 березня 2015 року 
№ 0.0.357386077.1 на 30 000,00 грн, від 19 травня 2015 року № 0.0.387607349,1 на 78 000,00 грн, від 21 травня 2015 року № 0.0.388837688.1 на 42 660,00 грн.
 
ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» повідомляло ОСОБА_1 про зміну вартості 
1 кв. м. об`єкту будівництва, зокрема: повідомленням від 14 листопада 2014 року про збільшення вартості 1 кв. м з 20 листопада 2014 року до 8 300,00 грн; 
від 17 грудня 2014 року вартість збільшено до 8 600,00 грн; від 23 грудня 
2014 року вартість збільшено до 10 600,00 грн; від 03 березня 2015 року вартість збільшено до 15 000,00 грн.
 
14 травня 2015 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» повідомило ОСОБА_1 , про те, що станом на 14 травня 2015 року у зв`язку з невиконанням нею умов договору від 22 жовтня 2014 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 34 150,00 грн, запропоновало їй у триденний термін сплатити існуючу заборгованість, попередивши про те, що у разі невиконання таких вимог товариство буде змушене розірвати договір купівлі-продажу від 22 жовтня 
2014 року.  
 
16 листопада 2015 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» повідомило позивача про неналежне виконання зобов`язань щодо оплати вартості об`єкту будівництва за договором від 22 жовтня 2014 року, зокрема, що станом на 13 листопада 
2015 року нею не викуплено 12,449 кв. м площі квартири, що становить 186 735,00 грн та просило в семиденний термін погасити існуючу заборгованість, інакше договір купівлі-продажу буде розірвано в односторонньому порядку.
 
11 грудня 2015 року ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу майна, яке буде створено у майбутньому, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, яке позивач отримала 05 січня 2016 року.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Відповідно до змісту частини першої статті 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність», зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути: рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності).
 
Згідно зі змістом частини першої статті 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» умови договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. 
 
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
 
Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
 
Частиною першою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
 
Апеляційний суд, дослідивши належним чином докази та умови договору 
від 22 жовтня 2014 року, правильного вказав, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому, містить в собі елементи інвестиційної діяльності, у якому чітко визначено графік та розміри платежів, які позивач не виконувала, умови договору не передбачають можливості дострокової оплати вартості об`єкта будівництва.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що пунктом 11.2 договору купівлі-продажу 
від 22 жовтня 2014 року передбачено право продавця за певних умов змінити вартість квадратного метру квартир. Зазначена умова не порушує вимоги Закону України «Про інвестиційну діяльність» та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки збільшення ціни є об`єктивним чинником у зв`язку з впливом інфляційних процесів протягом проведення будівництва, і не порушує баланс прав та інтересів сторін. 
 
Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що внесення змін до договору купівлі-продажу та його розірвання відбулося з порушенням вимог статей 651, 654 ЦК України є неспроможними, оскільки зазначені норми передбачають можливість добровільного погодження сторонами внесення змін до договору та його розірвання, що і було погоджено сторонами при укладенні договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року. Зокрема, передбачено право ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24», за наявності передбачених пунктом 11.2 договору умов, в односторонньому порядку змінювати вартість квадратного метру квартири, на які ОСОБА_1. погодилася. Право розірвання зазначеного договору у разі неналежного виконання його умов, закріплено у пункті 14.3 договору купівлі-продажу 
від 22 жовтня 2014 року.  
 
Щодо ефективності способу захисту прав позивача
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
 
Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Про це зазначається й у частині першій статті 3 ЦПК України 2004 року.
 
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині другій статті 16 ЦК України. 
 
Зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України убачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
ОСОБА_1 просиласпонукати ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» до виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому від 22 жовтня 2014 року шляхом підписання акту приймання-передачі квартири в житловому будинку за будівельним номером 49 мікрорайону АДРЕСА_1.
 
Ураховуючи, що ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» вважає договір від 22 жовтня 2014 року розірваним у зв`язку з неналежним виконанням покупцем щодо оплати вартості об`єкту будівництва, яка не порушувала питання про його недійсність в частині права відповідача на збільшення вартості об`єкта будівництва та неправомірність дій ТОВ «ЖЕБВП «МЖК Експрес-24» щодо його розірвання, Верховний Суд дійшов висновку, що обраний заявником спосіб захисту порушеного права, шляхом спонукання відповідача до підписання акту приймання-передачі квартири є неефективним, і не передбачений положеннями цивільного законодавства. 
 
Зазначене не вплинуло на законність та обгрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, оскільки апеляційний суд, вирішуючи справу по суті, вказав на необгрунтованість позовних вимог позивача, чим забезпечив досягнення завдань цивільного судочинства щодо справедливого вирішення справи, а тому вказане не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.  
 
Інші доводи касаційної скарги законність та обгрунтованість рішення суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За наслідками розгляду касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин, що виникли між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, надав належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим, що є підставою для відмови у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 . 
 
Керуючись статтями 400, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    О. В. Ступак
Судді:                                                                                              І. Ю. Гулейков 
С. О. Погрібний
                                                                                                        Г. І. Усик                                                                                                               В. В. Яремко