УХВАЛА

05 лютого 2020 року 
Київ
справа №160/3035/19
адміністративне провадження №К/9901/3264/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М., 
        
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

04 квітня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській    області з вимогами: визнати бездіяльність органу Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, яка виразилася у наданні відповіді-відмови від 07 березня 2019 року за вих. № 1222/2322 документувати ОСОБА_2 , громадянином України з видачею паспорта громадянина України, а також вимоги про необхідність надання інших документів, крім тих, які вже були ним надані, - протиправною; зобов`язати орган Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області документувати ОСОБА_2 паспортом громадянина України, в тому числі із зобов`язанням провести процедуру встановлення його особи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року  позовні вимоги задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за таких підстав.

Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує  стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою  статті 257 КАС України  за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції вказану справу відповідно до  статті 12 КАС України  віднесено до справ незначної складності, що в свою чергу підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом оскарження у цій справі є визнання бездіяльності органу Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, яка виразилася у наданні відповіді-відмови від 07 березня 2019 року за вих. № 1222/2322 документувати ОСОБА_2 , громадянином України з видачею паспорта громадянина України, а також вимоги про необхідність надання інших документів, крім тих, які вже були ним надані, - протиправною; зобов`язати орган Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області документувати ОСОБА_2 паспортом громадянина України, в тому числі із зобов`язанням провести процедуру встановлення його особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновків, що дана справа в розумінні  КАС України  є такою, що може бути віднесена судом до категорії справ незначної складності та розглянута в порядку спрощеного провадження.

Доводи касаційної скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не містять підстав і відповідних обґрунтувань щодо наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями  3,  328,  333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                    Ж.М. Мельник-Томенко                    

Судді                                                                                                                                                                                                                   А.В. Жук

                                                                                                                                                                                                                             Н.М. Мартинюк