Київський апеляційний суд

 

П О С Т А Н О В А 
 
І м е н е м     У к р а ї н и 

28 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю Рамішвілі О.Р. - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Кривошеєва М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 
на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від  16 грудня 2019 року,
 
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як встановив суд, 23 листопада 2019 року близько 22 години 30 хвилин              ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Mersedes C240" д/н НОМЕР_2 Грузія) на 30 км  а/д М-06 Київ-Чоп з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права, що виразилось у незабезпеченні всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не вирішенні необхідних питань під час підготовки до розгляду справи, в тому числі не розгляд клопотання про передачу справи до Фастівського міського суду Київської області відповідно до вимог ч.2 ст.276 КУпАП.
_________________________________________________________________________
Справа № 33/824/840/2020                                              Постанова винесена суддею Лисенком В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ОСОБА_1 наводить визначення терміну "водій" згідно з п.1.10 ПДР і стверджує, що у суду були відсутні докази керування ним транспортним засобом та зупинки поліцейськими. Що стосується наявних у справі доказів, то дані про керування транспортним засобом у протоколі - 22 година 30 хвилин не узгоджуються за даними в поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відповідно 22 година 55 хвилин і         22 година 50 хвилин. У поясненнях свідків є виправлення, не вказано ім`я, по батькові інспектора, який їх відібрав, реквізити документів, що посвідчують особу свідків, що має суттєве значення. 
Також, як вважає ОСОБА_1 згідно з ст.266 КУпАП, п.п.6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2015 року № 1103 (далі - Порядок), п.7 розділу І, п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний не запропонувати проїхати до закладу охорони здоров`я, а забезпечити доставку водія до цього закладу, що поліцейськими зроблено не було, чим порушено вимоги закону та інших нормативних актів. На користь цього свідчить відсутність у справі доказів складання акту огляду на стан сп`яніння, вручення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а тому протокол є неналежним та недопустимим доказом, і докази, які б доводили його винуватість, відсутні. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 і захисника Кривошеєва М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, опитавши правопорушника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши інші докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав. 
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.
Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.
Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_1 , які він дав суду апеляційної інстанції, та доводи апеляційної скарги. 
Як пояснив ОСОБА_1 , під час руху по а/д М-06 Київ-Чоп керований ним автомобіль поламався, він з`їхав на узбіччя, зателефонував дружині та товаришу, коли у вікно автомобіля постукали поліцейські і попросили пред`явити документи. На його запитання, навіщо, поліцейські витягли його, говорили, що автомобіль іноземної реєстрації, у зв`язку з чим конфлікт. У подальшому він надав документи, поліцейські оглянули автомобіль, викликали евакуатор, а його залишили на трасі. Він був тверезий, пройти огляд на стан сп`яніння йому ніхто не пропонував і про те, що відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, дізнався лише зранку у районному відділі поліції, куди прийшов, щоб дізнатися, де автомобіль. Свідків при оформленні матеріалів справи не було. 
З метою з`ясування обставин справи та перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом було заслухано пояснення свідка ОСОБА_2 і витребувано запис портативного відеореєстратора поліцейського. 
Свідок ОСОБА_2 пояснив, що приблизно 1,5-2 місяці тому він, керуючи автомобілем, рухався по Житомирській трасі і був зупинений поліцейським, який попросив засвідчити відмову водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також зупинили другого свідка, який був поруч з ним. Він бачив ОСОБА_1 , який знаходився в автомобілі "Mersedes" і поводив себе агресивно, але суб`єктивно не може сказати, чи перебував той у стані сп`яніння. Чи зі слів поліцейського йому стало відомо, що       ОСОБА_1 відмовився від огляду, чи в його присутності водієві пропонували пройти огляд і той відмовився, і у який спосіб, на місці чи в закладі охорони здоров`я пропонували пройти огляд, не пам`ятає. Після цього свідок підписав складені поліцейським документи.   
Записом зафіксовано, що працівники поліції неодноразово, в тому числі в присутності двох свідків, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Drager" або в закладі охорони здоров`я, на що той відмовився, під час спілкування поводив себе вкрай некоректно, висловлювався нецензурно і провокував конфлікт. 
І після дослідження запису свідок ОСОБА_2 підтвердив, що, дійсно, в його та іншого свідка присутності на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.   
Пояснення ОСОБА_1 про те, що пройти огляд на стан сп`яніння йому ніхто не пропонував, він не знав про складання щодо нього протоколу на час розглядуваних подій, повністю спростовуються поясненнями свідка та відеозаписом.  
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що пояснення правопорушника є неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення і не приймає до уваги. 
З огляду на те, що свідок ОСОБА_2 був безпосередньо опитаний в апеляційному суді, його пояснення є належними, допустимими і достовірними, жодних підстав ставити під сумнів його письмові пояснення, які покладені в основу прийнятого рішення суддею місцевого суду, а так само пояснення свідка ОСОБА_3 немає. 
З приводу посилань в апеляційній скарзі на відсутність у справі доказів керування транспортним засобом та зупинки поліцейськими слід зауважити, що та обставина, що ОСОБА_1 керував автомобілем і зупинився на узбіччі на 30 км  а/д М-06 Київ-Чоп ним і не заперечується. І навіть у випадку, якщо він не був безпосередньо зупинений поліцейськими, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, це не звільняло його від обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, пройти відповідний огляд.
У відповідності з вимогами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я у разі відмови від проведення 
огляду на місці зупинки транспортного засобу передбачена також п.6 Порядку, п.7 розділу І Інструкції. 
Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
За змістом цих норм поліцейський забезпечує доставку водія до закладу охорони здоров`я у разі, якщо він погоджується пройти огляд на стан сп`яніння. А тому доводи ОСОБА_1 і захисника, який в судовому засіданні зазначив про обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я, навіть здійснивши попередньо адміністративне затримання, не ґрунтуються на вимогах закону. До того ж, згідно з ст.260 КУпАП метою адміністративного затримання як заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у будь-якому разі не є примусова доставка водія до закладу охорони здоров`я. 
Отже, порушень вимог закону поліцейськими при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення допущено не було. 
Твердження про недотримання суддею місцевого суду вимог ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не вказує, в чому конкретно виразилися нібито допущені процесуальні порушення.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 цього Кодексу, коли правопорушення вчинено водієм, може також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників.
Оскільки правопорушення вчинене ОСОБА_1 у Києво-Святошинському районі            Київської області, порушень правил територіальної підсудності допущено не було. І, враховуючи те, що окреме процесуальне рішення за наслідками розгляду клопотання приймається не у всіх випадках, справу було розглянуто без участі правопорушника і захисника, які в судове засідання не з`явились, відсутність у матеріалах справи постанови про відмову в задоволенні клопотань про передачу справи на розгляд до Фастівського міського суду Київської області не свідчить про те, що вказані клопотання не були розглянуті суддею. 
Отже, обставини справи з`ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об`єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Разом з тим, у тексті постанови судді наявна описка при зазначенні прізвища правопорушеника ОСОБА_1 , у той час як вірне написання прізвища - ОСОБА_1 . Однак ця описка не впливає на законність прийнятого суддею рішення і не є підставою для його зміни, оскільки може бути виправлена суддею, який прийняв постанову. 
Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті. 
Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд   
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

Суддя Київського

апеляційного суду                                                                                        Т.М. Тютюн