Ухвала
10 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 481/617/18
провадження № 51-3344ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку. При цьому він заявив клопотання про поновлення строку касаційного оскарження з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, строк на касаційне оскарження судових рішень сплинув 06 серпня 2019 року. Разом із тим, оскільки ОСОБА_4 навів об`єктивні поважні причини (захисник засудженого ОСОБА_5 не усунула недоліки касаційної скарги, відповідно до ухвали Суду від12 серпня 2019 року), через які він не мав можливості своєчасно подати касаційну скаргу, Суд вважає за необхідне задовольнити його клопотання та поновити процесуальний строк. 
Водночас, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що  скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 4 цієї статті.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тому, скаржник заперечуючи законність вироку й ухвали має конкретно вказати у чому полягають допущені, на  його думку, саме істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є  підставами для скасування або зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти встановлені судами нижчих інстанцій фактичні обставини кримінального провадження. Наведені законодавчі положення скаржник залишив поза увагою. 
Зокрема, у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування незаконності оспорюваного вироку та  необхідності його скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 374, 412, 413 КПК цього Кодексу в  їх  взаємозв`язку з урахуванням встановлених у вироку фактичних обставин кримінального провадження. Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, в скарзі не викладено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на згаданих підставах, зважаючи на  положення статей 370, 404, 412, 419 КПК. 
Крім того засудженим додана касаційна скарга, яка вже була предметом перегляду суду касаційної інстанції та ухвалою цього суду повернута йому. Разом з тим,  ця скарга не підписана засудженим. 
Таким чином, недодержання  ОСОБА_4 вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                  ОСОБА_3