Справа № 342/794/18 
Провадження № 22-ц/4808/176/20 
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)                   Максюти І.О.,
суддів:                                                             Василишин Л.В., Горейко М.Д., 
секретаря                                                        Бойчука Л.М.,
за участю  представника апелянта               ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на  рішення (заочне) Городенківського районного суду, ухвалене суддею Ничик І.І. 28 жовтня 2019 року в м. Городенка Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 28 жовтня 2019 року,
                                                     в с т а н о в и в :
У липні 2018 року представником Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості   в розмірі 13756,31   грн.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.07.2012 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджені Наказом  № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті  https://privatbank.ua, складає між нею та  банком  Договір  про надання  банківських послуг. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2018 має заборгованість 13756,31 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 3560,43 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом - 8464,63 грн, заборгованості за пенею та комісією - 600,00 грн, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф  (фіксована частина) та  631,25 грн. штраф (процентна  складова). 
Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 13756,31 грн та судові витрати (а.с.2-4).
Заочним рішенням Городенківського районного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 23.07.2012  у розмірі  3560,43 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.70-76).
Не погодившись з рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на необґрунтованість та незаконність рішення суду, порушення норм матеріального права та грубе порушення основоположних засад та принципів здійснення правосуддя, як беззаперечну підставу для скасування рішення у даній справі.
Апелянт зазначає, що суд фактично виступив на захист відповідача та ухвалив рішення, нехтуючи засадами змагальності сторін, доказовості позицій обох сторін судового спору. Не маючи жодних доказів проти вимог позивача, суд замість посилань на факти, в обґрунтування оскарженого рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не доказовою базою по справі.
Апелянт звертає увагу, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, не оспорювався відповідачем і факт укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Відсутність підпису відповідача у інформації про тарифи, умови та правила не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. В даному випадку відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив згоду з формою договору та його умовами. Разом з тим, відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 28.03.2019 року по справі 428/2873/17, саме по собі посилання на не ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеним кредитного договору.
Висновок суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів позичальника під Умовами та Правилами надання банківських послуг є нікчемним і безпідставним, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічними розміщеними Умовами та Правилами закон не вимагає, що визначено у висновках Верховного суду, викладених у постанові від 08.07.2019 року в справі 923/760/18.
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав  відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Це не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд проігнорував, що важливою ознакою кредитної операції є надання кредитних коштів за рахунок залучених грошових коштів. 
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом (а.с.86-90).
В іншій частині рішення суду не оскаржено.
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідачем це заочне рішення не оскаржено.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення відповідача, який не з`явився, про день, місце та час судового засідання, тому суд розглянула справу за її відсутності.
Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необгрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, в якій бажаний кредитний ліміт, відсоткова ставка чи інші умови кредитних зобов`язань позичальником не узгоджувались (а.с.8).
Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_2 підтвердила, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку -  www.privatbank.ua. (а.с.8)
Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.2.3, п.2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням  банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент  змінити (зменшити бо збільшити) кредитний договір.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по кртковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг . 
Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежів з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.
У витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», долученому до позовної заяви, містяться умови кредитування (процентна ставка, комісія, порядок погашення кредиту тощо) по кредитній картці «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» із зазначенням, що повна версія Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с.8).
Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 30.06.2018 року утворилась заборгованість у сумі 13756,31 грн, з них: 3560,43грн - заборгованість за кредитом, 8464,63 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 600грн - заборгованість за пенею та комісією, 1131,25 грн заборгованість по судових штрафах: 500 грн - штраф (фіксована частина), 631, 25  штраф (процентна складова) (а.с.5-6).
Також з розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що відповідач користувалася кредитною карткою, станом на 10.10.2014 року отримала 3988,82 грн кредитних коштів (колонка 4 розрахунку заборгованості), на які не нараховувались проценти у пільговий період. На 26.11.204 року з урахуванням здійснених оплат по карті поточна заборгованість по кредиту становила 3789,38 грн, а надалі вона змінювалася у зв`язку з рухом коштів по рахунку (колонка № 3 розрахунку заборгованості). Станом на 30.06.2018 року заборгованість за кредитом становила 3560,43 і цей розмір суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача.
Позивач (апелянт) зазначає, що сторони договору дійшли згоди про встановлення базової процентної ставки 30 % річних. Розмір такої процентної ставки застосовувався банком з моменту укладення договору по 29.08.2014 року, з 01.09.2014 року позивачем був збільшений розмір процентної ставки з 30% до 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року знову позивачем збільшено процентну ставку по кредиту з 34.80% до 43.20%. (а.с.5-6).
До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а також реєстр №8877454, у який включено кредитний договір на ім`я позичальника ОСОБА_2 за №SAMDN50000053916448 (а.с.40).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів та штрафних санкцій, суд виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також і самі Умови та Правила, не підписані відповідачем, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 23.07.2012р.
З таким висновком суду погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
В силу положень  ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як зазначено в ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору( ч. 2 даної статті).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом положень статті 1056-1 ЦК України, в редакції Закону, чинній на час укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, процентна  ставка  за  кредитом  може бути фіксованою або змінюваною.   Тип   процентної   ставки   визначається   кредитним договором.
Розмір процентів,  тип  процентної ставки (фіксована або змінювана)  та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику,  наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися  на  кредитному ринку, строку користування кредитом,  розміру облікової ставки та інших факторів. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором  розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком  в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в  односторонньому  порядку  є нікчемною. 
У  разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно,  з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право  збільшувати  та  зобов`язаний  зменшувати  процентну ставку відповідно до умов і в порядку,  встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших  зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється  порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами  індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за  кредитом на будь-який момент часу протягом строку  дії  кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним  договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. 
Індекс, що використовується  у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 
1) поточне значення індексу повинно періодично,  але не рідше одного разу на місяць,  публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні  джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 
2) індекс повинен  ґрунтуватися  на  об`єктивних  індикаторах фінансової   сфери,   що  дозволяють  визначити  ринкову  вартість кредитних ресурсів; 
3) значення  індексу   повинно   встановлюватися   незалежною установою  з  визнаною  діловою  репутацією  на  ринку  фінансових послуг. 
У разі застосування змінюваної процентної  ставки у кредитному договорі повинен визначатися  максимальний  розмір збільшення процентної ставки.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В силу ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Виходячи із аналізу зазначених норм ЦК України, слід дійти висновку, що у разі надання послуг, в тому числі і кредитування, у формі публічного договору приєднання, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому банк повинен був забезпечити позичальнику такі умови, які б не суперечили загальним правилам укладення кредитних договорів, були зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, зокрема і щодо встановлення та зміни процентної ставки відповідно до вимог статті 1056-1 ЦК України.
Тобто банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, а щодо встановлення та зміни процентної ставки виконані усі умови, передбачені статтею 1056-1 ЦК України, зокрема і щодо повідомлення позичальника про її встановлення та зміну у письмовому порядку.
Встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПриватБанк» надані відповідачу, крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення строку повернення кредиту, розміру процентної ставки, комісії і неустойки.
Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не підписані позичальником, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Роздруківка із сайту позивача належним та допустимим доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регламентують правові засади договору приєднання в частині визначення процентів, як плати за кредит.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо процентів за користування кредитом, тому в цій частині позов є необгрунтованим.
На доводи апелянта щодо обов`язкової оплатності кредитного договору (надання безкоштовного кредиту заборонено Законом) слід зауважити, що проценти можуть бути встановлені, як договором, так і визначені законом, якщо не встановлені у договорі. 
Встановлення та розмір процентів  кредитним договором банк не довів, а з огляду на положення частини 2 статті 1054 та статті 1048 ЦК України банк може претендувати на визначення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, однак така позовна вимога позивачем не заявлена.
Таким чином, розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову банку в частині стягнення процентів за користуванням кредитом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи, відповідають наведеним положенням закону та правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від  03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), тому не можуть бути прийняті до уваги.
При цьому законом визначений обов`язок суду враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (стаття 263 ЦПК України), який суд виконав, тому посилання апелянта на незаконність рішення в цьому аспекті не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України,  суд
                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення (заочне) Городенківського районного суду від 28 жовтня 2019 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий                                                                             І.О. Максюта
Судді:                                                                                       Л.В. Василишин
                                                                                                  М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 року.