Справа № 342/474/19 
Провадження № 22-ц/4808/46/20 
Головуючий у 1 інстанції Лущак  Н. І. 
Суддя-доповідач Матківський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого          Матківського Р.Й.
суддів                   Василишин Л.В., Горейко М.Д.
секретаря                     Мельник О.В.
з участю                представника апелянта ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, з апеляційною скаргою  ОСОБА_3  на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2019 року, ухвалене суддею Лущак Н.І.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У квітні 2019 року позивач звернулася з позовом до відповідача та просила стягнути на її користь 10393,80 гривень пені за заборговані аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальній сумі 4195 гривень за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно.
Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що згідно виконавчого листа № 342/40/18-ц, виданого 28 вересня 2018 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області, з ОСОБА_3 стягуються на її користь аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1000 гривень щомісячно. Відповідно до розрахунку про одержання аліментів державного виконавця Городенківського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській область від 19 квітня 2019 року, борг ОСОБА_3 по несплаті аліментів на 01 травня 2019 року становить 3695 гривень, однак вказала, що у наведеному розрахунку є помилка, сума заборгованості по аліментах відповідача за цей період фактично становить 4195 гривень.
Зазначила, що неустойка (пеня) стягується у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тобто при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
На 01 травня 2019 року з ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня за невчасно сплачені аліменти у розмірі 10393,80 гривень, яка відповідно до розрахунку складається з: (550х1%х365) + (545х1%х334) + (500х1%х304) + (500х1%х273) + (500х1%х242) + (500х1%х212) + (200х1%х181) + (300х1%х151) + (200х1%х120) + (400х1%х89) = 2007,50 + 1820,30 + 1520 + 1365 + 1210 + 1060 + 362 + 453 + 240 + 356 = 10393,80 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Тлумацького районного суду від 17 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2  пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 10393, 80 гривень.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеним державним виконавцем, відповідачу було достеменно відомо про обов`язок сплачувати аліменти позивачу на малолітню дитину до досягнення нею повноліття, відповідач аліменти сплачував щомісячно, однак не в повному обсязі, тобто без поважних причин не виконував обов`язок щодо сплати аліментів, покладений на нього судовим рішенням. Пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn)
Жодних доказів складного матеріальне становища відповідач суду не надав. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У жовтні 2019 року ОСОБА_3 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів та у цій частині постановити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на дочку ОСОБА_4 за період з травня 2018 року по квітень 2019 року у розмірі 2895 гривень. 
Апелянт зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував обмеження нарахування пені обсягом не більшим 100 відсотків заборгованості, а також наявність об`єктивних причин, через які ним несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались аліменти на утримання дитини відповідно до рішення суду. Апелянт з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів повністю визнав зобов`язання по сплаті аліментів, сплатив їх на дитину згідно виконавчого листа в розмірі 1000 гривень щомісячно. Це підтверджується довідкою по аліментах від 22 липня 2019 року, виданою РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, згідно якої на 01 серпня 2019 року борг по аліментах відсутній. За період з травня 2018 року по квітень 2019 року, з незалежних від нього причин, виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 4195 гривень через скрутне матеріальне становище. Незважаючи на це, щомісячно намагався вчасно сплачувати аліменти на утримання дитини. На 22 липня 2019 року повністю погасив заборгованість по аліментах, в тому числі заборгованість за несплату аліментів на 01 травня 2019 року, що становила 3695 гривень (за уточненням позивачки 4195 гривень), повністю погашена. 
Суд не прийняв аргументи щодо його стану здоров`я, хворіє з 2014 року неврологічними захворюваннями, та з жовтня 2018 року по квітень 2019 року періодично проходив лікування у Городенківській ЦРЛ та обласній клінічній лікарні у неврологічному відділенні. Через захворювання йому встановлено ІІІ групу інвалідності на один рік. Вважає, що заборгованість у жовтні - листопаді 2018 року, січні-лютому 2019 року виникла з незалежних від нього причин, через хвороби та відсутність постійного місця роботи.
Крім цього, розмір заявленої позивачкою пені перевищує 100% заборгованості в декілька кратному розмірі, а тому суд повинен врахувати положення ч.1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню від суми несплачених аліментів відповідачем, за період, коли виникла заборгованість (з травня 2018 року по лютий 2019 року) становить 4 151 гривень з врахуванням ч.1 ст.196 СК України.
Зазначає, що у його діях відсутня вина по виникненню заборгованості зі сплати аліментів. Просить суд не враховувати суми нарахованої пені за жовтень (500 гривень) - листопад (200 гривень) 2018 року, січень (200 гривень) - лютий (356 гривень) 2019 року, що становить 1256 гривень, оскільки дана сума заборгованості виникла не з його вини, тому розмір пені повинен становити 2895 гривень.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Представник ОСОБА_2  подав відзив на апеляційну скаргу, зазначив про визнання апеляційної скарги апелянтом частково та просив присудити пеню з відповідача у розмірі 4195 гривень. Погоджується, що при розрахунку не враховано, що загальний розмір пені по кожній з його складових не може перевищувати 100% від суми конкретного платежу з заборгованих аліментів. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 14 липня 2018 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1173, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4), в якому у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 34 від 23 травня 2019 року Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області відповідач ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 в житловому будинку своєї матері ОСОБА_6 , 1961 р.н., не працює, часто хворіє, перебував на лікуванні в Городенківській ЦРЛ та Івано-Франківській обласній лікарні у відділі неврології, йому для лікування потрібні кошти. За кордоном не перебував. Додаткових джерел доходу сім`я немає (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_3 хворіє, періодично проходить лікування в Обласній клінічній лікарні в неврологічному відділенні та Городенківській ЦРЛ, що підтверджується відповідно виписками з медичної карти стаціонарного хворого та медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 72, 73, 74). 
Відповідно до довідки про одержання аліментів № 2580, виданої Городенківським РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_7 отримує аліменти від ОСОБА_3 , згідно з виконавчим листом № 342/40/18, виданим 28 вересня 2018 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5
Борг ОСОБА_3 на 01 травня 2019 року становить 3695,00 гривень, а саме за період з 17 травня 2018 року по 01 травня 2019 року: травень 2018 року - 450 гривень, червень 2018 року - 455 гривень, липень 2018 року - 500 гривень, серпень 2018 року - 500 гривень, вересень 2018 року - 500 гривень, жовтень 2018 року - 500 гривень, листопад 2018 року - 800,00 гривень, грудень 2018 року - 700 гривень, січень 2019 року - 800 гривень, лютий 2019 року - 600 гривень, березень 2019 року - 1000 гривень, квітень 2019 року - 1000 гривень (а.с. 3). 
Позиція суду апеляційної інстанції
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. 
Відповідно до ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції на предмет законності на обґрунтованості, колегія суддів встановила наступне.
Підставою звернення позивача до суду стала заборгованість по аліментних виплатах відповідача ОСОБА_3 , які він сплачує на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно виконавчого листа №342/40/18-ц, виданого Городенківським районним судом Івано-Франківської області.
У статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.
Суд першої інстанції врахував, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов правильного висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.
Однак суд першої інстанції, не взяв до уваги, що  Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».
Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотню дію в часі.
Наведене вище, узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 753/12684/16.
Таким чином суд першої інстанції неправильно обчислив розмір пені.
Наведений апелянтом розрахунок пені за травень 2018 року - лютий 2019 року здійснений за формулою: заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, визначена державним виконавцем х 1% х кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць, який зазначив апелянт у скарзі, проведено правильно, розмір пені, що підлягає до стягнення, - 4151 гривень:
пеня за травень 2018 року становить 550 гривень;
пеня за червень 2018 року становить 545 гривень;
пеня за липень 2018 року становить 500 гривень;
пеня за серпень 2018 року становить 500 гривень;
пеня за вересень 2018 року становить 500 гривень;
пеня за жовтень 2018 року становить 500 гривень;
пеня за листопад 2018 року становить 200 гривень;
пеня за грудень 2018 року становить 300 гривень;
пеня за січень 2019 року становить 200 гривень;
пеня за лютий 2019 року становить 356 гривень.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 підтвердив, що у розрахунку заборгованості по аліментах не було враховано, що загальний розмір пені по кожній з його складових не може перевищувати 100% від суми конкретного платежу із заборгованих аліментів відповідно до ч.1 ст. 196 СК України та просив стягнути загальний борг по пені 4195 гривень.
Різниця у загальній сумі обрахунку пояснюється тим, що пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2019 року становить 356 гривень, оскільки не перевищує 100 % заборгованості по аліментах за відповідний місяць. 
Тому колегія суддів вважає правильною суму заборгованості по пені у розмірі 4151 гривень.
Щодо доводів апелянта про неврахування сум пені за жовтень 2018 року - в розмірі 500 гривень, листопад 2018 року - в розмірі 200 гривень, січень 2019 року - в розмірі 200 гривень та лютий 2019 року - в розмірі 356 гривень, що становить загальну суму 1256 гривень через незадовільний матеріальний стан та стан здоров`я, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
       Згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Згідно роз`яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,  відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів  не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою  заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Отже неустойка, визначена у частині першій статті 196 СК України, може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.
На підтвердження зменшення розміру неустойки апелянт надав виписки з медичної картки. Зокрема, апелянт у жовтні 2018 року був консультований лікарем-невропатологом та направлений на стаціонарне лікування (а.с.114-116). Також згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні з 11 січня 2019 року по 21 січня 2019 року (а.с. 122).
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 з 13 листопада по 28 листопада 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківській обласній клінічній лікарні та з 15 лютого 2019 року по 25 лютого 2019 року - на стаціонарному лікуванні у Городенківській ЦРЛ з діагнозом «ідіопатична епілепсія з наявністю генералізованих тоніко-клонічних нападів» (а.с.120-121).
Крім цього, апелянт додав довідку про те, що з 01 березня 2018 року по травень 2019 року здійснював догляд за перестарілою бабцею - ОСОБА_8 , 1934 року народження, до часу її смерті. На території сільської ради не працював, на сезонні роботи не виїжджав. Періодично проходив курс лікування в Івано-Франківській обласній та Городенківській районній лікарні (а.с. 127).
Згідно довідки Управління соціального захисту населення Городенківської РДА ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні праці в Городенківському районі, за квітень - вересень 2018 року отримав 183, 42 гривень компенсаційних виплат працездатній особі, що не працює (а.с.125). 
Згідно наведеного можна зробити висновок, що апелянт хворіє, періодично проходить стаціонарне лікування, потребував значних фінансових витрат, а тому слід врахувати періоди лікування у листопаді 2018 року, січні-лютому 2019 року, що підтверджує те, що заборгованість утворилася у зв`язку із тим, що апелянт у дані періоди знаходився у складному матеріальному становищі і може, за умовами закону, бути звільнений від сплати пені. Колегія суддів вважає, що вимоги апелянта у цій частині повністю підтверджені матеріалами справи.
Неврахування суми пені за жовтень 2018 року, про що зазначає апелянт, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже апелянт не надав доказів непрацездатності за цей період через лікування, тому вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2019 року в частині визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 3395 гривень.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Повний текст постанови виготовлено 14 січня 2020 року.

Головуючий:                                                               Р.Й. Матківський
Судді:                                                                   Л.В. Василишин
                                                                       М.Д. Горейко