ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3050/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк Г.П.,
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2019, проголошене суддею Малярчук І.А. о 12:26:13 у м. Одесі, повний текст якого складено 06.12.2019,
у справі №916/3050/19
за позовом скаржника
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Покров"
про стягнення 17 704,69грн.
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія /далі - АК "НАК/ „Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку /далі ОСББ/ "Покров", в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17    704,69    грн., у тому числі: пеню у сумі 14    347,19    грн., 3% річних у сумі 2    808,54    грн., інфляційні втрати у сумі 548,96    грн.
В обґрунтування позовних вимог АК "НАК „Нафтогаз України" послався на те, що на підставі укладеного між ним та ОСББ "Покров" договору №8261/1718-ТЕ-23 постачання природного газу від 06.10.2017 останньому було поставлено природний газ на загальну суму 1    373    397,60     грн., але відповідач оплату здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови Договору. Враховуючи порушення боржником строків сплати за поставлений природний газ, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2019 позов задоволено частково: стягнуто з ОСББ "Покров" на користь АК "НАК "Нафтогаз України" пеню у розмірі 10    989,69    грн., 3% річних у сумі 2    808,54    грн., інфляційні втрати у сумі 548,96 грн., а також 1    921,00 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено, оскільки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст.    551 ЦК України судом першої інстанції зменшено суму пені до 10    989,69    грн. Рішення суду мотивоване тим, що внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за отриманий газ, АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до умов договору та ст.625 ЦК України правомірно нарахувало 14 347,19грн. пені, 2 808,54грн. 3% річних та 548,96грн. інфляційних втрат. Але, дослідивши матеріали справи і клопотання відповідача про зменшення пені, місцевий господарський суд врахував, що ОСББ "Покров" утворено на підставі Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", є неприбутковою організацією, джерелом надходження коштів на її рахунок, з яких проводиться сплата штрафних санкцій, є здійснення внесків співвласників багатоквартирного будинку, здебільшого фізичних осіб, в оплату наданих їм послуг, та застосував своє право на зменшення розміру пені. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, АК "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/3050/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3    357,50    грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Скаржник вважає, що рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, а також визнано встановленими недоведені обставини. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму його реалізації, тому кожного разу необхідно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, суд не приділив належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконав вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу. Сторони визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, що передбачений умовами договору, та вже заздалегідь визначили розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а тому скаржник вважає, що суд неправомірно самостійно визначив розмір пені. 
Крім того, скаржник зазначає, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.
Також скаржник посилається на Постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 у справі № 902/1568/14, в якій зазначено: "Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
За ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків".     
Враховуючи зазначене апелянт не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, і вважає рішення Господарського суду Одеської області в частині зменшення пені, незаконним, таким що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню в цій частині.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АК "НАК "Нафтогаз України" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, разом з тим останній надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документів, а саме копії витягу з протоколу та довідки про заборгованість, які колегією суддів долучено до матеріалів справи.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. В зазначені строки до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України якщо судове засідання не проводиться розгляд справи у суді апеляційної інстанції починається через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено господарським судом, 06.10.2017 між АК "НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та ОСББ "Покров" (Споживач) укладено Договір постачання природного газу №8261/1718-ТЕ-23 (далі - Договір), згідно з яким постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору.
До Договору було укладено Додаткову угоду №1 від 11.01.2018 і Додаткову угоду №2 від 11.04.2018.
Відповідно до п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 231 тис. куб. метрів, а з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 20 тис. куб. метрів (п.    п.    2.1 договору та п. 1 додаткової угоди № 2 від 11.04.2018).
Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (далі - плановий обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п. 1.2 цього Договору (п. 2.2 Договору).
Відповідно до умов Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Умовами п.3.7 Договору визначено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Відповідно до п. 5.1 Договору ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін. 
Згідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу на дату укладання договору становить 4 942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. (п. 5.4 Договору).
Відповідно до п.6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. 
П.7.2 Договору передбачений обов`язок Споживача своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
Відповідно до п. 8.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
Згідно з п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п.    6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4    % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Додатковою угодою №1 внесено зміни до п.8.2 Договору та замінено слова "16,4    % річних" на "15,3 % річних", а також встановлено, що додаткова угода діє з 01 січня 2018 року.
Відповідно до п. 10.3 Договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.
Договір, додаткові угоди до договору, акти приймання-передачі природного газу підписано уповноваженими представниками, скріплено печатками контрагентів.
Ст. 629 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Судом вірно встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу природний газ на загальну суму 1    373 397,60 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу. (а. с. 31-37).
Відповідач за отриманий природний газ розрахувався повністю, однак в порушення прийнятих на себе зобов`язань несвоєчасно, що визнається сторонами та підтверджується довідкою за операціями з відповідачем /а.с.39/ та розрахунками позивача /а.с.15-17/.
Судом першої інстанції встановлено факт неналежного виконання ОСББ "Покров" прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №8261/1718-ТЕ-23 постачання природного газу від 06 жовтня 2017 року щодо своєчасної сплати вартості отриманого природного газу та відповідну наявність підстав для застосування ст.625 ЦК України зокрема, зобов`язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та, крім того, штрафних санкцій, встановлених договором (пені). 
Таким чином, розглянувши спір по суті, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правильно нараховано 3% річних у сумі 2    808,54    грн. та інфляційні втрати у сумі 548,96 грн., а також пеню у сумі 14    347,19    грн, а вимоги про їх стягнення - правомірні.
Проте, вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача розміру пені до 1400 грн., суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять відповідних обґрунтувань відповідача щодо наявності обставин, що зумовлюють необхідність зменшення пені саме до 1400 грн, тому враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, суд встановив справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, висновок щодо необхідності зменшення розміру пені до 10    989,69 грн. та застосував таке зменшення на підставі ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України.
Положення ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Судова колегія, погоджується із висновком суду першої інстанції, зокрема з тим, що створене власниками квартир та нежитлових приміщень, відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ОСББ "Покров" є неприбутковою організацією, яка використовує газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (мешканцям багатоквартирного будинку, що перебуває на балансі ОСББ), при цьому джерелом надходження коштів на рахунок ОСББ, з яких фактично і проводиться сплата штрафних санкцій, є здійснення внесків співвласниками багатоквартирного будинку, здебільшого фізичними особами, за надані їм послуги.
При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять. 
Аналіз статей 1, 4, 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє дійти висновку, що основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних послуг та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 916/782/17 і постанові Верховного Суду від 28.09.2018 у справі №916/2387/18.
Верховний Суд в своїй постанові від 24.07.2019 у справі №915/985/18 щодо подібних правовідносин зазначає що, досліджуючи питання можливості зменшення пені, суди правильно прийняли до уваги обставини, що вплинули на виконання зобов`язання, поведінку винної сторони, причини неналежного виконання зобов`язання та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків та те, що відповідач у повному обсязі розрахувався за поставлений позивачем газ. 
Така ж правова позиція у вирішенні цього питання викладена Верховним Судом у постановах від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.
Таким чином, судом застосовано власні повноваження щодо зменшення заявленої пені при повному дослідженні усіх необхідних на те умов, а тому і підстав для зміни чи скасування судового рішення у цій частині колегія суддів не вбачає.
Посилання скаржника на те, що господарський суд першої інстанції не оцінив, чи є даний випадок винятковим та неправомірно самостійно визначив розмір неустойки судовою колегією не приймається до уваги, оскільки суд не змінював встановлений сторонами розмір неустойки, а лише застосував надане йому законом право на її зменшення.
Жодна зі статей, які передбачають можливість зменшення штрафних санкцій не передбачає винятковості випадків, в яких вони застосовуються, отже оцінювати і доводити таку винятковість, як на цьому наполягає скаржник, не обов`язково. 
Стаття 551 ЦК України надає таке право суду за наявності будь-яких обставин, які мають істотне значення. Господарським судом надано оцінку таким обставинам -відсутність основного боргу, відсутність доказів збитків позивача, або погіршення його фінансового стану; неприбутковість ОСББ "Покров", джерелом надходження коштів якого є фізичні особи. 
Крім того, посилання скаржника на постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 у справі № 902/1568/14 є недоречним, оскільки відповідні правові позиції не є актуальними та обов`язковими для застосування.
Твердження же апелянта відносно того, що суд не врахував його інтереси при вирішенні спору не приймаються до уваги, оскільки Господарський суд Одеської області при розгляді заяви ОСББ "Покров" про зменшення пені до 1400    грн. задовольнив її частково та для дотримання інтересів позивача зменшив пеню лише до 10    989,69    грн. 
З огляду на зазначене, доводи АТ "НАК "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а відтак, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення у даному випадку відсутні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржника по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2019 у справі №916/3050/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" - без задоволення.  
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 ГПК України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Постанову складено 10.02.2020 о 15.00.

Головуючий суддя                                                             Разюк Г.П.                    

Суддя                                                                                  Діброва Г.І.

Суддя                                                                                  Ярош А.І.