ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1602/20 Справа № 185/1875/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах державни в особі : Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що його батько ОСОБА_2 за свого життя працював у сільському господарстві і, як член колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч», мав земельну ділянку (пай), проте правовстановлюючого документа за життя не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, і він звернувся до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку після померлого. Земельну частку (пай) до цього часу не узаконив, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) залишився не витребуваним у відділі Держкомзему. Однак його батько значиться у списках громадян під порядковим номером 118, в Додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, але за свого життя він не витребував сертифікат, тому позивач просив визнати за ним право на земельну ділянку (пай) по колишньому КСП «Межиріч» у розмірі 5,29 умовних кадастрових одиниць, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року позовні вимоги позивача були задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Межиріч» у розмірі 5,29 умовних кадастрових одиниць, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати по справі покладено на позивача.
Не погодившись із таким рішенням суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах державни в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах державни в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, не скористалися.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . 
Позивач є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07 вересня 2018 року виконкомом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.
Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку (пай) по КСП «Межиріч» у розмірі 5,29 умовних кадастрових одиниць, яка розташована на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно відповіді, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, зазначено, що згідно додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20 березня 2000 року № 11, вважається виданим КСП «Межиріч», а саме, у списку громадян, ОСОБА_2 значиться під порядковим номером 118. Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектарів.
Як вбачається зі списку членів колгоспу «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області на роздержавлення землі станом на 01 січня 1992 року, який додано до Державного Акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 значиться під порядковим номером 118.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.1) при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Таким чином, суд дійшов висновку, що, оскільки спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 01 січня 2004 року , тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції від 18 липня 1963 року.
Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , син померлого ОСОБА_2 , спадщину прийняв, згідно ст.549 ЦК УРСР (1963р.), на підставі сумісного проживання з померлим на момент його смерті.
27 листопада 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 , державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, було заведено спадкову справу № 387/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 
Від імені інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило.
13 листопада 2018 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку після померлого ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 було включено до списку громадян - членів КСП «Межиріч», який додано до Державного акту на право колективної власності на землю, отже на момент смерті він набув право на земельну частку (пай) як член КСП «Межиріч», але за життя не отримав сертифікату на право власності на неї.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає, тому є всі підстави задовольнити його вимоги та визнати за ним право на земельну частку (пай).
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи підтверджується, що колгосп "Межиріч" 20.01.1994 р. отримав Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП. У списку громадян, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, виданого колгоспу "Межиріч" під номером 118 значиться ОСОБА_2 - батько позивача.
На підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 13.02.1996 № 69-р колгосп "Межиріч" перетворено на КСП "Межиріч". 
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до створення КСП "Межиріч". 
Вказане, на думку суду першої інстанції, свідчить, що ОСОБА_2 на момент смерті набув право на земельну частку (пай) як член КСП "Межиріч", але за життя не отримав сертифікату на право власності на неї, що стало підставою для задоволення позову.
Проте, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить положенням законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Однак, всупереч вимог ст.ст. 89, 264 ЦПК України, судом першої інстанції не встановлено коли КСП "Межиріч" було отримано державний акт на право колективної власності на землю, коли почалося розпаювання цих земель та чи був на той момент ОСОБА_2 членом КСП.
Так, судом не взято до уваги, що відповідно до п. 1 ч. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Вказане узгоджується з положеннями ст. 5 ЗК України, в редакції 1990 року, відповідно до якої суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Отже, з отриманням колгоспом "Межиріч" у 1994 році державного акту на право колективної власності на землю у її членів право на земельну частку (пай) за рахунок цих земель не виникло.
Як роз`яснив Верховний Суд України п. 24 постанови Пленуму № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.
Пунктом 1 Указу № 720 визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Частиною 3 ст. 5 ЗК України, 1990 року, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.
В свою чергу, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) ( п. 1 ч. 3 Указу № 720).
Відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.
Крім того, розміри земельної частки (паю) на конкретному КСП обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією (п. 4 Указу №720).
Так, судом не враховано, що у матеріалах справи міститься копія рішення Межиріцької сільської ради № 11 від 24.03.2000, відповідно до якого КСП "Межиріч" набуло право колективної власності на землю колгоспу "Межиріч" з 18.01.1997.
Таким чином, на час смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , члени колгоспу "Межиріч" прав на отримання земельної частки (паю) за рахунок цих земель не мали.
Отже, судом не взято до уваги , що в матеріалах справи відсутні докази перебування батька позивача в членах КСП "Межиріч". А тому, право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності підприємства він не набув.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 28.01.2009 "Про визнання права власності на земельну частку (пай)" у справі №6-17012св08.
До тотожного висновку у аналогічних правовідносинах дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при винесенні ухвали від 24.05.2017 по справі №400/1649/14-ц.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів, суд першої інстанції незаконно визнав за позивачем право на земельну частку (паї) із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Також, судом при розгляді справи не взяті до уваги положення ст.ст. 1216,1218,1220 ЦК України.
Так, ст. 1216 ЦК України  визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Часом відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи або оголошення її померлою.
Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено членства ОСОБА_2 на момент передачі земель у колективну власність вказаному КСП, у батька позивача були відсутні будь-які права на земельну частку (пай), передбачені чинним законодавством. Отже, право на земельну частку (пай), яке було відсутнє у батька позивача на момент смерті, не може бути успадковане ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах державни в особі : Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з  ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2221 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах державни в особі : Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області - задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2221 грн. 56 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                        В.С. Городнича

Судді:                                                                О.П. Варенко

                                                                       О.В. Лаченкова