УХВАЛА

12 лютого 2020 року 
Київ
справа №320/6018/19
адміністративне провадження №К/9901/3944/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Уханенка  С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року в справі №320/6018/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого  округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, за участю третьої особи - Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (далі - Говоров П.В.), приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича (далі - Трофименко М.М.), за участю третьої особи - Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В.: ВП №57329818 від 01 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні; ВП №57329818 від 25 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. ВП №57682687 від 13 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року позов задоволено:
- визнано протиправними і скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. №57329818 від 01 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні; №57329818 від 25 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні;
- визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. №57682687 від 13 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження;
- стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Київської області                   Говорова П.В. на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7831,86 грн;
- стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Київської області  Трофименка М.М. на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн;
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов залишено без розгляду.
06 лютого 2020 року на адресу Верховного Суду надіслано касаційну скаргу                     ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), унесені Законом України від 15 січня                2020 року №460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві те перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав питання відповідності касаційної скарги вимогам процесуального закону вирішується за правилами КАС України, що діяли на час подання касаційної скарги. 
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року), суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що в цій справі спір виник у правовідносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Зазначене відповідає Рекомендації №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07  лютого 1995 року, відповідно до якої Державам-членам запропоновано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їхнього розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі «Levages Prestations Services v. France» («Леваж Престасьон Сервіс проти Франції») від 23.10.1996, заява №21920/93 та рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» («Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії») від 19.12.1997, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до суду касаційної істанції, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення національним законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до суду касаційної інстанції не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливості перегляду будь-яких судових рішень.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                   27 січня 2020 року в справі №№320/6018/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко