ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року   
м. Черкаси 
  Справа № 2-271/11		
Провадження № 22-ц/821/35/20		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І. 
суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.
секретаря: Винник І. М.
учасники справи: 
заявник: ОСОБА_1 ;
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого листа № 2-271/11, від 07 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню, у складі судді Романенко В. А.,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги мотивувала тим, що 08 серпня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. вручив ОСОБА_1 за адресою її власності: нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , висновок Приватного підприємства «Ажіо» (дата оцінки 02 серпня 2019 року, дата складання звіту 05 серпня 2019 року) про оцінку вказаного майна, з якого вбачалось, що: 01 серпня 2019 року було відкрито якесь виконавче провадження; 01 серпня 2019 року винесена постанова (напевне вказаним приватним виконавцем) про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за виконавчим провадженням від 01 серпня 2019 року; 26 липня 2019 року винесена постанова про опис та арешт майна.
12 серпня 2019 року у приміщені приватного виконавця вона ознайомилась з матеріалами виконавчих проваджень, серед яких було виконавче провадження № 59364184 відкрите 14 червня 2019 року, згідно виконавчого листа № 2-271/11, виданого 07 лютого 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси (суддя Романенко В. А.) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, що складається із: 376 271,75 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № CM-SMEF00/042/2007 (від 12 липня 2007 року), що в еквіваленті складає 47 075,16 доларів США; 355 453,19 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № СМ- SMEF00/014/2007 (від 05 березня 2007 року), що в еквіваленті складає 44 470,56 доларів США, а всього: 731 724,94 грн.
Зазначала, що з матеріалів виконавчих проваджень В/П 59364184 та В/П 59363933, які були зведені в одне за № 59365411, вона дізналась, що 09 серпня 2019 року приватним виконавцем Недоступ Д. М. вже подано заявку за № 1369 до директора Черкаської філії ДП «Сетам» Мацак Є. І. щодо реалізації належного їй нерухомого майна ( АДРЕСА_1 ) - арештованого шляхом проведення електронних торгів.
Також ОСОБА_1 дізнався про арешт належного їй нерухомого майна, призначення суб`єкта оціночної діяльності, про виготовлену оцінку її нежитлового приміщення та про те, що належна їй нерухомість вже буде продаватись з аукціону через ДП «Сетам». Однак, станом на момент звернення до суду, жодних повідомлень та офіційних належних підтверджень про зміну кредитора з ЗАТ (ПАТ) «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (який не був і не є кредитором) вона також не отримувала та в матеріалах судової справи на підтвердження таких відомостей документів не існує.
Вказувала на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. зазначене виконавче провадження було відкрито згідно виконавчого листа № 2-714/11 від 07 лютого 2014 року, у прийнятті якого стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ще 27 квітня 2015 року було відмовлено Соснівським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області з підстав пропуску стягувачем строку для подачі виконавчих документів (строк пред`явлення виконавчого листа до 12 листопада 2014 року), про що проставлені відповідні відмітки на виконавчих документах, зокрема, перша відмітка державного виконавця Соснівського ВДВС у Черкаси ГТУЮ в Черкаській області Шкрябай Ю. Ю. 10 жовтня 2014 року - закінчено згідно п. 10. ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а друга відмітка - 27 квітня 2015 року відмовлено згідно п. 8. ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».
Вважає, що стягувач, подавши у квітні 2015 року даний виконавчий лист до виконавчого органу влади, пропустив строк його подачі для виконання, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа встановлений до 12 листопада 2014 року.
Тобто, приватний виконавець зобов`язаний був у триденний строк з моменту отримання зазначених виконавчих документів повернути їх стягувачу/заявнику - суб`єкту звернення та відмовити у відкритті виконавчих проваджень і не мав жодного юридичного та морального права відкривати вказані виконавчі провадження, а тим більше проводити будь-які виконавчі дії згідно зазначених виконавчих листів та діяти на власний розсуд без урахування чітко встановлених вимог закону, про що безспірно достеменно відомо і представнику ТОВ «ОТ Факторинг Україна».
Стягувач у 2015 році не оскаржував рішення державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року, при цьому, жодних обмежень або перешкод для захисту своїх прав у стягувача не було.
Просила суд визнати виконавчий лист № 2-271/11 виданий 07 лютого 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси (суддя Романенко В. А.) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, що складається з: 376 271,75 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № CM-SMEF00/042/2007 (від 12 липня 2007 року), що в еквіваленті складає 47 075,16 доларів США; 355 453,19 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № СМ-SMEF00/014/2007 (від 05 березня 2007 року), що в еквіваленті складає 44 470,56 дол. США, а всього: 731 724,94 грн. таким, що з 13 листопада 2014 року не підлягає виконанню. 
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. повернути виконавчий лист № 2-271/11 виданий 07 лютого 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси (суддя Романенко В. А.) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, що складається з: 376 271,75 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № CM-SMEF00/042/2007 (від 12 липня 2007 року), що в еквіваленті складає 47 075,16 доларів США; 355 453,19 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № СМ-SMEF00/014/2007 (від 05 березня 2007 року), що в еквіваленті складає 44 470,56 доларів США, а всього: 731 724,94 грн. до Соснівського районного суду м. Черкаси, який його видав.
28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 також подала клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати у Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУІО в Черкаській області оригінали документів згідно переліку, зазначеному у даному клопотанні, що повинні бути складені відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, передбаченому Наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25 лютого 2008 року № 2274/5 відносно виконавчих проваджень, що здійснювались згідно виконавчих листів № 2-271/11, виданих 07 лютого 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», для огляду в суді та належним чином завірені їх копії для долучення до матеріалів даної справи, для об`єктивного, всебічного та повного розгляду даної справи.
Зокрема, ОСОБА_1 просила витребувати: журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції за жовтень 2014 року; журнал реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень за період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; журнал реєстрації листів-відповідей на запити державного виконавця за період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; журнал реєстрації вихідної кореспонденції за період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; розносну книгу для місцевої кореспонденції з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; журнал обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; усі документи виконавчих проваджень, що перебували на виконанні згідно виконавчих листів № 2-714/11 від 07 лютого 2014 року; алфавітний покажчик виконавчих проваджень за період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; облікову картку на зведене виконавче провадження за період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року; здавальний опис завершених виконавчих проваджень за виконавчими листами № 2-714/11 від 07 лютого 2014 року у період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 14 травня 2019 року, переданих на зберігання; номенклатуру справ за 2014 та 2015 роки, в яких було передано на зберігання виконавчі провадження за виконавчими листами № 2-714/11 від 07 лютого 2014 року; реєстр завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання за 2014 рік та за 2015 рік, якими були передані на зберігання виконавчі провадження за виконавчими листами №2-714/11 від 07 лютого 2014 року.
Клопотання мотивувала тим, що Соснівським ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області було грубо порушено порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби.
Вважає, що має місце фальшування матеріалів виконавчих проваджень за виконавчими листами № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року з метою в черговий раз Банком та Товариством заволодіти коштами та нерухомим майном ОСОБА_1 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що в клопотанні не зазначені обставини, які можуть бути підтверджені зазначеними в клопотанні доказами, підстави, з яких випливає, що ці докази мають відповідні особи та, що докази, які просить витребувати ОСОБА_1 не стосуються розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення набрало законної сили, інших процесуальних та матеріально-правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню судом не встановлено.
19 листопада 2019 року ОСОБА_1 оскаржила ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року про відмову у визнанні виконавчого листа № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню в апеляційному порядку. При цьому до апеляційної скарги включила заперечення на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.
Просила скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для подальшого її розгляду.
Апеляційну скаргу мотивувала тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, не застосував закони, які повинен був застосувати при розгляді заяви ОСОБА_1 , не з`ясував усіх обставин справи, не встановив відсутність у період з 28 лютого 2014 року по 15 червня 2015 року документів виконавчих проваджень у Соснівському та Центральному ВДВС та проігнорував факт пропуску стягувачем строку для пред`явлення оспорюваних виконавчих проваджень до виконання.
Зазначає, що в оспорюваному виконавчому листі міститься відмітка державного виконавця Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області Коваленко Н. М. про відмову стягувачеві на підставі п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - наявність інших передбачених законом підстав, що виключають можливість здійснення викового провадження, що судом не було досліджено взагалі.
Якщо у 2014 році були відкриті зазначені виконавчі провадження за оспорюваними виконавчими листами, то на момент набрання чинності Наказу МУЮ від 05 серпня 2016 року № 2432/5 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», зазначені виконавчі провадження не були знищені та повинні були бути сканованими та зберігатися 10 років у електронному архіві та системою сформовано здавальний опис завершених, повернутих без прийняття до виконання, однак ні у 2014 році, ні у 2015 році оспорюваних листів у Соснівському ВДВС не існує, оскільки на три письмових запити ОСОБА_1 відповіді надано не було і судом витребувано теж не було.
Вважає, що виконавчі листи були пред`явлені стягувачем 15 червня 2015 року з пропуском строку для їх пред`явлення до виконання, що судом першої інстанції проігноровано.
Ніяких здавальних описів завершених у 2014 році або 2015 році, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» вказаних виконавчих проваджень, переданих до електронного архіву у Центральному та Соснівському ВДВС не існує, що судом першої інстанції встановлено не було.
Також зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів, обмежився загальними фразами та в порушення вимог ст. 263 ЦПК України не обґрунтував свою ухвалу, оскільки не навів жодного доказу, що такі документи перебували в іншому виконавчому органі, а не у Соснівському ВДВС, не обґрунтував, що вказані заявником документи виконавчих проваджень або факт їх відсутності не доведе заявлене заявником, не спростував того факту, що вказані в клопотанні документи не мають відношення до порядку та способу формування виконавчих проваджень та дотримання ведення діловодства виконавчим органом влади.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
При цьому, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України)
Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або  з інших причин.
В постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц зазначено, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
При цьому пред`явлення до виконання виконавчих листів вже після закінчення строку їх пред`явлення, не може бути безумовною підставою для їх скасування, оскільки згідно з 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. У разі пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском строку для його пред`явлення, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, що робить недоцільним визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ПП «Карат-2000» про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 , ПП «Карат-2000» солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість, що складається з: 376 271,75 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № CM-SMEF00/042/2007 (від 12 липня 2007 року), що в еквіваленті складає 47 075,16 доларів США; 355 453,19 грн. - сума основного боргу за кредитним договором № СМ- SMEF00/014/2007 (від 05 березня 2007 року), що в еквіваленті складає 44 470,56 доларів США (т.1 а.с. 271 - 273).
07 лютого 2014 року, на виконання вищевказаного рішення, Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист, справа № 2-271/11, провадження № 2/712/23/13, строк пред`явлення якого вказано до 12 листопада 2014 року (т. 2 а.с. 53 - 54).
Постановою державного виконавця Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 28 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/712/23/13, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 07 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 731 724,94 грн. (ВП 42301232) (т. 2 а.с. 52).
Відповідно до запису на виконавчому листі, виданому Соснівським районним судом м. Черкаси 07 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 731 724,94 грн., 10 жовтня 2014 року вказане виконавче провадження закінчено згідно п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) та зазначено, що стягнення не проводилося (т.2 а.с. 53 - 54).
Згідно постанови державного виконавця Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 29 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/712/23/13, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 11 листопада 2013 року (невірно зазначена дата видачі виконавчого листа) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 731 724,94 грн. (ВП 45245204) (т. 2 а.с. 55).
Відповідно до постанови державного виконавця Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ від 27 квітня 2015 року виконавчий документ № 2/712/23/13 від 11 листопада 2013 року повернуто стягувачу (ВП 45245204) (т. 2 а.с. 57).
Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ від 15 червня 2015 року відкрито провадження з виконання виконавчого листа № 2/712/23/13, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 11 листопада 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 731724,94 грн. (ВП 47851651) (т. 2 а.с. 58).
Згідно постанови державного виконавця Соснівського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області від 14 травня 2019 року виконавчий лист № 2/712/23/13 від 07 лютого 2014 року (ВП 47851651), повернуто стягувачеві на підставі його заяви від 08 травня 2019 року (т.2 а.с. 60).
14 червня 2019 року виконавче провадження по вищевказаному виконавчому листу відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. (т. 2 а.с. 44).
Пунктами 5 та 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, є підстави для застосування як ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 ХІV, так і ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII.
Частиною 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 ХІV, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Частиною 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 ХІV визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
При цьому, ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Статтею 23 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 ХІV, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. 
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. 
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 зазначала, що стягувач, пред`явив виконавчий лист від 07 лютого 2014 року до виконання лише у квітні 2015 року, тому пропустив строк його подачі для виконання, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа, встановлений до 12 листопада 2014 року, що не узгоджується із наявними матеріалами справи, адже як було встановлено судом, рішення Соснівського районного суду від 29 жовтня 2013 року набрало законної сили 11 листопада 2013 року, виконавчий лист отриманий стягувачем 07 лютого 2014 року, а пред`явлено його до виконання 27 лютого 2014 року на підставі чого 28 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження № 42301232.
Отже, виконавчий лист було пред`явлено до виконання в межах річного строку визначеного чинним на той момент законом.
Посилання ОСОБА_1 на те, що 27 квітня 2015 року Соснівським ВДВС ГТУЮ в Черкаській області відмовлено у прийнятті до виконання виконавчого листа 07 лютого 2014 року з підстав пропуску стягувачем строку для подачі виконавчих документів не заслуговують на увагу, адже 27 квітня 2015 року виконавчий документ № 2/712/23/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 731 724,94 грн. повернуто стягувачу (ВП 45245204) (т. 2 а.с. 57).
При цьому, в указаній постанові зазначено причиною повернення вказаного виконавчого листа п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної на час винесення постанови), а саме: повернення виконавчого документа стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).
На виконавчому листі від 07 лютого 2014 року зазначено причиною п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», відмова у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Апеляційний суд звертає увагу, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинної на час винесення постанови від 27 квітня 2015 року), не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Крім того, серед поміток, які містяться на виконавчому листі від 07 лютого 2014 року, відсутня помітка про відмову у його прийнятті з підстав пропущення строку для його пред`явлення.
Щодо посилань заявниці ОСОБА_1 на порушення, зокрема, порядку як вчинення виконавчих дій, так і формування, ведення та зберігання виконавчих проваджень, та інші наведені в заяві підстави, то апеляційний суд зазначає, що у відповідності до ст. 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Аналогічні положення містить і ст. 447 ЦПК України чинної редакції.
Дані дії вчиняються у спосіб та час визначений цивільним процесуальним законодавством.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, в якому вона просила витребувати у Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУІО в Черкаській області оригінали документів згідно переліку, апеляційний суд враховує наступне.
У відповідності до ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів зазначається, який доказ витребовується, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.
Подане ОСОБА_1 клопотання містило значний перелік документів, однак нею не обґрунтовано, як саме витребувані документи можуть вплинути на встановлення обставини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, чим саме підтверджується, що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Крім того, з поданого ОСОБА_1 клопотання вбачається, що вона просила витребувати документи, які, на її думку, наявні у внутрішньому документообігу Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУІО в Черкаській області та підтвердять порушення порядку проведення виконавчих дій, що знову ж таки може бути підставою для подачі скарги на дії ДВС.
Таким чином, при відмові в задоволенні заяви, суд першої інстанції встановив відсутність підстав, визначених законом, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та, відповідно, клопотання про витребування доказів.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Статтею 258 ЦПК України визначено, що ухвала є видом судових рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції оскаржуване судове рішення щодо відмови у визнанні спірного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в тому числі і ухвала, яка не підлягала окремому оскаржуваною та заперечення на яку включено до апеляційної скарги, постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-271/11 від 07 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак