Дата документу 13.02.2020 Справа № 336/7104/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/7104//18 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження №22-ц/807/61 /20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого, судді-доповідача  суддів: 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М.,	

секретаря Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі – ПАТ «Запоріжжяобленерго») звернулося до суду з позовом, який неодноразово уточнював в частині відповідачів, підстав та позовних вимог, остаточно 12.06.2019 року пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Позовні вимоги (з урахуванням останніх уточнень) мотивовані тим, що 12.09.2017 року при здійсненні рейдовою бригадою перевірки дотримання порядку користування електричною енергією в будинку АДРЕСА_1 було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, та складено акт про порушення. 12.09.2017 року позивачем здійснено розрахунок обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією та нараховано суму збитків у розмірі 9503,70 гривень. Зазначену суму просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки відповідач зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , де було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, та складено акт про порушення, тобто відповідач має право користування даними приміщеннями, то відповідно він повинен нести відповідальність за зобов`язаннями оскільки в розумінні діючого законодавства є споживачем електричної енергії. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що договір про користування електричною енергією від 13.09.2013 року №531908124 є нікчемним, не створює правових наслідків, оскільки укладений між позивачем та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці будинку по АДРЕСА_2 був складений акт про порушеня № 00141633 від 12.07.2017 року в присутності ОСОБА_4 , згідно з яким було встановлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: здійснене самовільне підключення електропроводки до мережі електропостачальника з порушенням схеми. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час проведення перевірки він не проживав в даному будинку, не користувався ( не споживав) електроенергію, не вчиняв жодних дій щодо самовільного підключення до електромереж позивача, тому для стягнення з нього збитків в розмірі 9503.70 грн немає жодних підстав. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним судової повістки ( а.с. 233) до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань від нього не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини. 

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що самовільне підключення електропроводки до електромережі було зафіксоване актом, складеним в присутності ОСОБА_4 , який не з?явився на засідання комісії, хоча в акті зафіксовано, що він був не згоден з висновками, викладеними в акті, однак, за життя будь-яких дій щодо спростування цих обставин ОСОБА_4 не вчиняв. Оскільки на час проведення перевірки ОСОБА_4 був єдиним власником будинку до якого здійснювалось електропостачання, тому у нього виник обов?язок з відшкодування збитків, які заподіяні безобліковим споживанням електричної енергії. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. ОСОБА_4 помер у жовтні 2018 року. З наявних у справі документів вбачається, що після смерті ОСОБА_4 залишилось щонайменше четверо спадкоємців першої черги: діти ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 . Водночас, позивачем не надано доказів того, що будь-хто зі спадкоємців прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , а також хто саме та, якої вартості майно було успадковане кожним із спадкоємців, тому підстав для задоволення позову немає.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Установлено, що договір про користування електричною енергією між ОСОБА_3 та ПАТ «Запоріжжяобленерго» був укладений 13.09.2013 року (а.с.11-12). Однак, з наданих відповідачем документів вбачається, що ОСОБА_3 , яка на момент смерті мала прізвище ОСОБА_8 , уклавши шлюб у 1981 році, померла у 1997 році (39-40).
 Особовий рахунок № НОМЕР_1   для сплати за спожиту електричну енергію за адресою:  АДРЕСА_2 відкрито на ім`я  ОСОБА_9  ( а.с. 8). 

Житловий будинок, який знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 належав на праві власності ОСОБА_4  на підставі договору дарування від 12 червня 1987 року, посвідченого п`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3816, зареєстрованого Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.09.1987 року в книзі: 108, номер запису: 16231. 

12.09.2017 року при здійсненні рейдовою бригадою ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотриманням споживачем Правил користування електричною енергією для населення ( далі ПКЕЕН), було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме, було здійснено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку – підключення безоблікової електропроводки і комунікація її з побутовою електроустановкою при відключених до облікових запобіжниках. Точка самовільного підключення від розривів ввідних фазного та нульового проводів під гофрою на ділянці ввода від ізолятора до ВШО. Дане порушення було зафіксовано Актом № 00141633 від 12.09.2017 року. Акт підписано членами комісії в кількості чотирьох осіб. ОСОБА_4 від підпису в акті відмовився. В акті міститься зауваження споживача, що самовільного підключення не було ( а.с. 15). В п. 9 акту також зазначено, що засідання комісії з розгляду складеного акту про порушення буде проводитсь 19.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , каб. АДРЕСА_4 о АДРЕСА_5 .00 годині.

Відповідно до протоколу засідання комісії від 19.10.2017 року, за відсутності споживача– ОСОБА_4 , який не з`явився на засідання комісії, було прийняте рішення про затвердження акту про поушення № 00141633 від 12.09.2017 року та нарахування вартості необлікованої електричної енергії в сумі 9503,7 гривень, що також підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 13-14).

Про результати засідання комісії від 19.10.2017 року та нарахування вартості необлікованої енергії в сумі 9507,70 грн на адресу ОСОБА_4 було направлено попередження претензія, про що свідчить реєстр поштових відправлень від 10.10.2017 року ( а.с. 16).

За договором купівлі-продажу від 11.07.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 придбали на праві спільної часткової власності у ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 118).
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності на 1\2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. ( а.с. 124).

Таким чином, власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у період з 12.06.1987 року по 11.07.2018 року був ОСОБА_4 , а з 11.07.2018 року власником по 1\2 частці зазначеного будинку стали ОСОБА_1 (відповідач) та ОСОБА_10 . 

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01 -71/1340 від 24.01.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 з 08.06.2005 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 71).
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції на час спірних правовідносин), Правилами, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від 4 травня 2006 року (далі - Методика).
Відповідно до пункту 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетики та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За змістом пункту 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.
Підставами відповідальності споживача електроенергії за пунктом 48 Правил, є зокрема порушення правил користування електричною енергією.
Згідно з пунктом 53 Правил, пункту 4.1 Методики у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем; один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника; споживач має право внести до акта свої зауваження; факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом порушень споживачем вимог Правил оформлюється актом про порушення.
За пунктом 3.1 Методики, вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил в разі виявлення порушень Правил, зокрема самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку (підпункт 4 пункту 3.1).
Відповідно до пункту 3.4. Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 Методики, крім виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та в підпункті 4 пункту 3.1 Методики (за наявності між енергопостачальником та споживачем договірних відносин за об`єктом споживача, за яким було виявлено самовільне підключення), розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії (W, кВт. год) визначається за формулою 3.1.
Згідно пункту 3.3. (в) розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється за кількістю днів у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв`язку з порушенням Правил - із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки.
Зважаючи на предмет позову, визначальним у ньому є саме доведеність факту порушення Правил споживачем.
У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з конкретним порушенням Правил, дослідженню і оцінці підлягали такі докази, зокрема як: акт порушення, протокол засідання комісії, розрахунок суми збитків, повідомлення про оплату по акту про порушення. 
Саме дотримання умов та порядку складання акту про порушення відповідно до вищезазначених Правил може бути належною підставою для прийняття рішення про притягнення особи, яка порушила Правила, до відповідальності, оскільки відповідно до пункту 3.1. Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2006 року, ця Методика застосовується на підставі акту про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил.
Як було зазначено вище, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у період з 12.06.1987 року по 11.07.2018 року, тобто на час складення акту про порушення ( 12.09.2017) був ОСОБА_4 , а з 11.07.2018 року власником по 1\2 частці зазначеного будинку стали ОСОБА_1 ( відповідач) та ОСОБА_10 . 
          На час складання акту про порушення № 00141633  від 12.09.2017 року в зазначеному житловому будинку був зареєстрований  відповідач ОСОБА_1  – син  ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_1  набув право користування спірним житловим будинком та є споживачем послуг електричної енергії, яка надається позивачем,а з 11.07.2018 року на підставі договору – дарування житлового будинку від 11.07.2018 року відповідач ОСОБА_4 є власником 1\2 частини зазначеного житлового будинку де було зафіксовано порушення ПКЕЕН.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 ( а.с. 81).
Заборгованість нарахованої вартості необлікованої енергії в сумі 9507,70 грн ОСОБА_4 погашена не була. 
          Належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1  на день складення акту про порушення  ( 12.09.2017 року )  не проживав у житловому будинку за адресою:  АДРЕСА_2   та не користувався послугами з електропостачання, матеріали справи не містять. 
Крім того, з копії спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шевцовою О.С. вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до натаріальної контори про прийняття спадщини у визначений законодавством строк звернулися спадкоємці - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,. ОСОБА_1 
До складу спадщини входить житловий будинок літ. Т-2, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 , житловий будинок літ. К-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , земельна ділянка кадастровий номер: 23101000006:07:017:0034 площею 00642 гектарів розташована за адресою: АДРЕСА_6 , приватне підприєимство «Солєкс», транспортний засіб марки MERCEDENZ, 1991 року випуску, транспортний засіб марки MERCEDENZ, 1987 року випуску, транспортний засіб марки HOBBY, 1991 року випуску, транспортний засіб марки ММЗ, 1985 року випуску, транспортний засіб марки лафет, 1981 року випуску ( а.с. 1-145 т. 2 ).
Відповідно до договору про поділ спадщини після померлого ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається з: житлового будинку літ. Т-2 загальною площею 286.1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , транспортного засобу марки MERCEDENZ, моделі 420, 1991 року випуску, транспортного засобу ММЗ, 1985 року випуску, транспортного засобу марки лафет, 1981 року випуску (а.с. 132-139 т. 2). 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. 
Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Встановивши, що факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника підтверджується актом про порушення, підписаним трьома представниками позивача, а   ОСОБА_4   від підпису акту відмовився, що підтверджує його дійсність, а також, що вказаний акт відповідає вимогам вищезазначених Правил та містить усі передбачені законодавством дані, необхідні та достатні для визначення обсягу і вартості необлікованої електричної енергії, зокрема за пунктом 3.3 (в) та формулою 3.1 Методики,  суд першої  інстанції дійшов  до необґрунтованих висновків  про відсутність правових підстав про стягнення з  ОСОБА_1  вартості необлікованої електричної енергії, визначеної відповідно до Методики на підставі акту про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил,  оскільки останній є сином ОСОБА_4 ,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його спадкоємцем, та був зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2   до якого надавались послуги з електропостачання.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову..
З огляду на зазначене, оскаржуване судове рішення не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Відповідно до платіжних дорученнь від 01 червня 2018 року № 77728 ПАТ «Запоріжжяоленерго» сплатило судовий збір за подання позову в розмірі 1762.00 грн від 21 серпня 2019 року за № 28200 ПАТ « Запоріжжяоленерго» за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір у розмірі 2643.00 грн, а всього 4405, 00 грн
Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу задоволено, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.
У зв`язку і наведеним із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяоленерго» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 4405, 00 грн 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2019 року у цій справі скасувати.
        Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго». 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 9503, 70 грн. заборгованості за необліковану електричну енергію. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 4405,00 грн у відшкодування судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Повна постанова складена 14 лютого 2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	

Подліянова Г.С. Гончар М.С.         Кримська О.М.