Номер провадження: 33/813/119/20
Номер справи місцевого суду: 520/137/19 
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Узун Н.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його представника - адвоката Казарова Ігоря Валерійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Казарова Ігоря Валерійовича на постанову судді Київського районного суду міста Одеси Борщова І.О. від 15.02.2019 року,
                                встановив

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнана невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
В оскаржуваній постанові районний суд зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 14.12.2018 року об 11:04 год., керуючи автомобілем Citroen C1, державний знак НОМЕР_1 , здійснивши стоянку на вул. Люстдорфська дорога, 142 Б/1, під час виходу з транспортного засобу, в порушення вимог п. 15.13, 2.3. Правил дорожнього руху, не впевнилась у безпеці та створила перешкоду водію ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку на автомобілі KIА CЕRATO, державний знак НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
Визнаючи ОСОБА_1  невинуватою у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та закриваючи з цих підстав  провадження по справі суд першої інстанції виходив з того, що зі схеми ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося у смузі, в який відповідно до правил ДТП був припаркований автомобіль Citroen C1, яким керувала  ОСОБА_1 , яка розпочинала відчиняти двері транспортного засобу попередньо переконавшись у тому, що це не загрожує безпеці і не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та причиною зіткнення транспортних засобів було те, що водій автомобілю KIА  CЕRATO не дотримався під час руху безпечного інтервалу.
В апеляційній скарзі адвокат Казаров І.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 , не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на допущену однобічність та неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для розгляду справи, та, як наслідок, прийняття незаконною постанови. Апелянт також вказує на те, що, ОСОБА_3 , який є потерпілим по вказаній справі, не сповістили про день та час розгляду справи, справа була розглянута у його відсутність, внаслідок чого, були порушені його права, передбачені ст. 269 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат вказує на те, що, в порушення п.п. «д» п. 15.9 та п.п. «а» п. 15.10 ПДР, автомобіль Citroen CI під керуванням ОСОБА_1 був припаркований на відстані лише 1,7 м. від суцільної лінії розмітки та роздільної смуги, що розділяють транспортні потоки протилежних напрямків на вул. Левітана, чим фактично змушував автомобілі виїжджати частково на смугу зустрічного руху для його об`їзду, при цьому водій ОСОБА_1 під час стоянки автомобілю не включала на ньому аварійну сигналізацію, до суду для надання пояснень не були викликані також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходили під час ДТП у автомобілі під керуванням ОСОБА_2 .
За результатами розгляду апеляційної скарги адвокат Казаров І.В просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, зазначивши при цьому у постанову про порушення ОСОБА_1 ПДР, що і стало причиною ДТП.
В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи, що постанова суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог матеріального та процесуального права, оскільки вона, лише пересвідчившись у відсутності поблизу транспортних засобів, відчинила двері автомобіля приблизно на 10 см., у той час, як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись у попутному напрямку, здійснив маневр переміщення в праву смугу, де знаходився її автомобіль, внаслідок чого відбулося зіткнення.
Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 , та його представника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, опитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити а постанову суду першої інстанції скасувати виходячи з наступного.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасників дорожнього руху внаслідок порушення ними Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту мотивувальній частині оскаржуваної постанови вбачається, що всупереч вимогам ст.280 КУпАП, суддею зазначені вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення не були дотримані та виконані, внаслідок чого, поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду послався на схему ДТП, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та виходив з того, що зі схеми ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося у смузі, в який відповідно до правил ДТП був припаркований автомобіль Citroen C1, яким керувала  ОСОБА_1 , яка розпочинала відчиняти двері транспортного засобу попередньо переконавшись у тому, що це не загрожує безпеці і не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та причиною зіткнення транспортних засобів було те, що водій автомобілю KIА CЕRATO  не дотримався під час руху безпечного інтервалу.
Однак, на думку апеляційного суду, висновок районного суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є передчасним та необґрунтованим, не можна погодитися з доводами суду першої інстанції про те, що причиною зіткнення транспортних засобів було недотримання водієм автомобілю KIА  CЕRATO під час руху безпечного інтервалу. 
Зі змісту ст. 278 КУпАП випливає, що суддя при підготовці справи до розгляду, окрім іншого, повинен перевірити, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 156030 від 14.12.2018 року, ОСОБА_1 , 14.12.2018 року об 11:04 год., керуючи автомобілем Citroen C1, державний знак НОМЕР_1 , здійснивши стоянку на вул. Люстдорфська дорога, 142 Б/1, під час виходу з транспортного засобу, в порушення вимог п. 15.13, 2.3. Правил дорожнього руху, не впевнилась у безпеці та створила перешкоду водію ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку на автомобілі KIА CЕRATO, державний знак НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
Обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються схемою ДТП та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 
Пунктом 2.3.д) Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пункт 15.13 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , встановлено, що забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.
Проте ситуація, у якій ОСОБА_1 допустила зіткнення з автомобілем потерпілого ОСОБА_2 , свідчить про те, що вимоги пункту 15.13 Правил Дорожнього руху нею було грубо порушено, оскільки здійснивши зупинку транспортного засобу та відчиняючи його двері, ОСОБА_1 не переконалася, що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху. 
На переконання апеляційного суду висновок суду першої інстанції про те, що причиною зіткнення транспортних засобів було недотримання водієм автомобілю KIА  CЕRATO ОСОБА_2 під час руху безпечного інтервалує помилковим, оскільки згідно схеми ДТП (а.с.2) водій ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу на проїжджій смузі дороги на відстані приблизно 12 м від перехрестя, водій ОСОБА_2 , маючи намір здійснити на перехресті поворот праворуч, проїжджав біля зупиненого автомобіля ОСОБА_1 . 
У ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , останньою було створено небезпеку руху й вона мала можливість уникнути зіткнення, оскільки була зобов`язана переконатись перед відкриттям дверей, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, але цього не зробила. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що вина водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною.
Разом з цим, апеляційним судом при розгляді справи встановлені обставини, які є підставами для закриття провадження по справі. 
Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 14.12.2018 року, а тому на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції закінчилися строки накладання адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. У відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.
Положеннями пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова районного суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Казарова Ігоря Валерійовича - задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 року, якою ОСОБА_1 була визнана невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                              Ю.І.Кравець