ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
15 січня 2020 року
м. Київ
 
Справа № 761/4147/15-ц
Провадження № 14-551 цс 19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
 
судді-доповідача Пророка В. В.,
 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної  Ж. М.,  Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у складі судді Притули Н. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року у складі колегії суддів Семенюк Т. А., Прокопчук Н. О., Саліхова В. В.  у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,
 
УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
1.      У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» (далі - ПАТ «Родовід банк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило суд визнати недійсними з моменту укладення попередній договір від 03 квітня 2007 року, укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД» (далі - ТОВ «РЕД») та Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (далі - ВАТ «Родовід банк»), договір оренди від 18 лютого 2009 року, укладений між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід Банк», застосувати наслідки визнання договору оренди недійсним і стягнути з ОСОБА_1 на його користь 18 458 420,18 грн.
 
2.      Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного із Закритим акціонерним товариством «Європейський банк раціонального фінансування» (далі - ЗАТ «ЄБРФ»), та ВАТ «Родовід Банк» був укладений попередній договір, за яким сторони зобов`язались укласти договір оренди приміщень площею 5 225,8 кв. м. з влаштуванням паркінгу в будинку АДРЕСА_1 протягом одного року після введення в експлуатацію та проведення ремонтно-оздоблювальних робіт.
 
2.1. 19 грудня 2008 року ЗАТ «ЄБРФ» продав вищевказану будівлю ОСОБА_2 .
 
2.2. 18 лютого 2009 року між ЗАТ «ЄБРФ», яке діяло від імені власника за договором комісії, та ВАТ «Родовід банк» укладено договір оренди вищевказаного приміщення.
 
2.3. 21 травня 2009 року. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 будинок АДРЕСА_1 . Додатковою угодою № 4 від 09 березня 2010 року замінено орендодавця в договорі оренди на ОСОБА_1 . Під час проведення судово-технічних експертиз в рамках кримінальної справи № 1-1710/11 (№ 594) встановлено невідповідність дат укладення оспорюваних договорів датам їх підпису та проставленим на них печаток, має місце виконання підписів поверх проставлених печаток та підробка підписів, що дає позивачу підстави вважати їх недійсними. На думку позивача, про недійсність оспорюваних угод свідчить також зазначення в інших договорах за участі ОСОБА_1 (договорі дарування від 21 травня 2009 року, іпотечному договорі від 01 вересня 2009 року) про відсутність оренди вищевказаного будинку на час укладення цих договорів, а також заборона договором іпотеки від 01 вересня 2009 року без згоди іпотекодержателя передавати будинок в оренду. Позивач вважає, що об`єкт оренди не передавався орендарю, оспорювані договори були укладені без мети створення правових наслідків, обумовлених в цих договорах, а виключно з метою прикриття виведення грошових коштів на користь ОСОБА_1 .
 
2.4. Враховуючи викладене, позивач вважає укладені зазначені вище оспорювані договори фіктивними та просить визнати їх недійсними.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
3.      Справа розглядалася судами неодноразово.
 
4.      Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року, провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «РЕД» закрите. 
 
4.1. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що спір про визнання договорів недійсними виник між ПАТ «Родовід банк» та ТОВ «РЕД», які є юридичними особами, тому вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. 
 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
 
5.      У квітні 2017 року ПАТ «Родовід банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
6.      Касаційна скарга мотивована тим, що, укладаючи оспорюваний договір оренди, ТОВ «РЕД» діяло в інтересах фізичної особи. Згідно з додатковим договором до договору оренди орендна плата сплачується безпосередньо власнику орендованих приміщень, а саме фізичній особі. Позовні вимоги, які стосуються визнання недійсним договору оренди, пред`явлені одночасно як до ТОВ «РЕД», так і до ОСОБА_1 , відтак спірні правовідносини виникли з приводу однієї цивільно-правової угоди щодо оренди нерухомого майна.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
7.        Ухвалою ВССУ від 26 травня 2017 року відкрите касаційне провадження у справі.
 
8.      У червні 2018 року на виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) справа передана до Верховного Суду.
 
9.      Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду з мотивів наявності в касаційній скарзі доводів, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, у редакції, чинній на час постановлення зазначеної ухвали, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
 
10. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у порядку письмового провадження).
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
11. Велика Палата Верховного Суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до попереднього договору від 03 квітня 2007 року який був укладений між ТОВ «РЕД», яке діяло на підставі договору комісії від 14 вересня 2006 року, укладеного із ЗАТ «ЄБРФ», та ВАТ «Родовід банк», сторони зобов`язалися укласти договір оренди приміщень, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 , протягом одного року після їх введення в експлуатацію та проведення оздоблюваних робіт «під ключ».
 
13. Згідно з пунктом 4 попереднього договору сторони погодили, що основними умовами основного договору оренди є: цільове використання - для здійснення статутної діяльності орендаря, орендні платежі будуть сплачуватись щомісячно в розмірі 610,00 грн за 1 кв. м з урахуванням індексації, площа об`єкта не менше 5 тис. кв. м, порядок амортизаційних відрахувань, ціна об`єкта - визначається незалежним експертом на момент укладення основного договору.
 
14. Відповідно до договору купівлі-продажу адміністративного будинку з влаштуванням паркінгу від 19 грудня 2008 року, який був укладений між ЗАТ «ЄБРФ» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), ЗАТ «ЄБРФ» відчужило ОСОБА_2 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений під літерою «А», загальною площею 6 124,40 кв. м, що розташований в будинку АДРЕСА_1 .
 
15. Відповідно до договору комісії від 26 грудня 2008 року між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ЗАТ «ЄБРФ» (старий комітент) та ОСОБА_2 (комітент) у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу від 19 грудня 2008 року між старим комітентом та комітентом комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені за рахунок комітента здійснити дії щодо укладання договору оренди приміщення, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .
 
16. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору оренди від 18 лютого 2009 року, укладеного між ТОВ «РЕД» (орендодавець) та ВАТ «Родовід Банк» (орендар) на виконання попереднього договору від 03 квітня 2007 року, орендодавець зобов`язався передати орендареві, а орендар прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 (літера «А»), площею 5 225,8 кв. м.
 
17. Відповідно до договору дарування від 21 травня 2009 року ОСОБА_2 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 адміністративний будинок з влаштуванням паркінгу, позначений на плані літерою «А», загальною площею 6 124,40 кв. м, що розташований в будинку АДРЕСА_1 .
 
18. Відповідно до договору комісії від 21 травня 2009 року, укладеного між ТОВ «РЕД» (комісіонер), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (комітент), комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату від свого імені та за рахунок комітента здійснити дії з належного оформлення прав комітента у відносинах з орендарем ВАТ «Родовід банк» щодо споруди, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 літера «А», в тому числі з оплати орендних платежів. 
 
19. Відповідно до додаткової угоди № 3 від 03 вересня 2009 року, укладеної між ТОВ «РЕД» та ВАТ «Родовід банк» до договору оренди від 18 лютого 2009 року, сторони визначили, що на виконання пункту 5.7 розділу 5 договору сплата авансом орендної плати за перший і останній місяці користування об`єктом здійснюється орендарем у строк не пізніше 15 вересня 2009 року безпосередньо власнику орендних приміщень ОСОБА_1 .
 
20. Відповідно до додаткової угоди № 4 від 09 березня 2010 року до договору оренди від 18 лютого 2009 року, укладеної між ПАТ «Родовід банк», ТОВ «РЕД» та ОСОБА_1 сторони дійшли згоди про заміну сторони у договорі оренди від 18 лютого 2009 року, у зв`язку з чим усі права і обов`язки орендодавця за договором оренди від 18 лютого 2009 року переходять від ТОВ «РЕД» до ОСОБА_1 .
 
21. Відповідно до зведеного меморіального ордера за період з 01 вересня 2009 року по 04 березня 2010 року на користь власника орендованих приміщень ОСОБА_1 перераховано кошти за оренду приміщень в сумі 18 458 420,12 грн.
 
22. Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
 
23. Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
24. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. 
 
25. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
 
26. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
27. Статтею 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
28. Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення із позовом до суду (далі - ЦПК України 2004), передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
29. Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України.
 
30. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
 
31. Пунктом 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час звернення із позовом до суду (далі - ГПК України 1991), визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.
 
32. Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
 
33. Позивачем заявлено позовні вимоги до двох відповідачів: юридичної особи ТОВ «РЕД» як комісіонера та фізичної особи ОСОБА_1 як комітента.
 
34. Згідно зі статтею 16 ЦПК України 2004 не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Тобто цей припис унеможливлював розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належать до юрисдикції різних судів.
 
35. Водночас вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.
 
36. Заявлені у цій справі позовні вимоги про визнання договорів недійсними, стороною яких є ТОВ «РЕД», та стягнення з ОСОБА_1 як власника орендних приміщень, які були предметом оскаржуваних договорів, на користь позивача коштів є однорідними та нерозривно пов`язаними між собою, оскільки висновки суду щодо позовної вимоги до відповідача - фізичної особи щодо стягнення коштів як наслідок недійсності правочинів залежить від висновків суду щодо позовних вимог до відповідача - юридичної особи щодо визнання договорів недійсними.
 
37. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
38. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
39. Отже, вирішення за правилами господарського судочинства цього спору в частині позовних вимог до комісіонера, який є юридичною особою, а за правилами цивільного судочинства - в частині позовних вимог до комітента, який є фізичною особою, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову та доказів здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.
 
40. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про необхідність закриття провадження у справі у частині позовних вимог до ТОВ «РЕД».
 
41. Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо того, що позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, заявлені до 15 грудня 2017 року, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 755/13532/15-ц (провадження № 14-319 цс 18), від 16 січня 2019 року у справі № 388/1241/15-ц (провадження № 14-572 цс 18) від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600 цс 18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 303/2408/16-ц (провадження № 14-361 цс 19), від 20 листопада 2019 року у справі № 201/12877/16 (провадження № 14-502 цс 19) та інші.
 
42. Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, предмет та характер спірних правовідносин спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про його підвідомчість судам господарської юрисдикції. 
 
43. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
 
44. Згідно із частинами четвертою, шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
45. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
46. Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 
 
Керуючись статтями 400, 402-404, 406, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду 
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Родовід банк» задовольнити.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	 	 	В. В. Пророк  	
Судді: 	Н. О. Антонюк  	 	Л. М. Лобойко  	
 	С. В. Бакуліна	 	Н. П. Лященко  	
 	В. В. Британчук	 	О. Б. Прокопенко  	
 	Ю. Л. Власов	 	Л. І. Рогач  	
 	Д. А. Гудима	 	О. М. Ситнік  	
 	Ж. М. Єленіна	 	О. С. Ткачук  	
 	О. Р. Кібенко  	 	В. Ю. Уркевич  	
 	В. С. Князєв  	 	О. Г. Яновська