ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/800/20 Справа № 189/190/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря – Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації, третя особа, що не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними та скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вище зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 був власником земельної ділянки загальною площею 6,432 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ДП №010817 від 28.12.2001 року до своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на вказану земельну ділянку.
ОСОБА_5 була власником земельної ділянки загальною площею 7,221 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ДП №010818 від 28.12.2001 року до своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на вказану земельну ділянку.
24.11.2017 року позивач ОСОБА_1 отримав три свідоцтва про право на спадщину, зокрема, свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ №419057; свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ №419058; свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ №419059, на підставі яких ним зареєстровано право приватної спільної часткової власності на земельні ділянки:
- 1/3 частини земельної ділянки площею 7,2215 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224255100:02:002:0546, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1405178112245;
- 1/3 частини земельної ділянки площею 2,6952 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224255100:02:002:2545, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1405177912242;
- 1/3 частини земельної ділянки площею 3,7367 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224255100:02:002:1545, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1403777712242.
Померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були батьками позивача, за їх життя та після їх смерті, до дня подачі позову, позивач обробляв зазначені земельні ділянки, жодних заперечень з боку власників земельних ділянок за їх життя та інших спадкоємців після їх смерті щодо користування позивачем цими земельними ділянками не було.
В листопаді 2017 року позивач дізнався про існування договорів оренди зазначених земельних ділянок, укладених за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_2 . Державна реєстрація цих договорів оренди відбулася 04 серпня 2017 року.
Оскільки за життя батьки, з яким позивач перебував у доброзичливих відносинах, жодного разу не казали про наявність таких договорів оренди, факт їх підписування батьками викликав сумнів у позивача.
Позивач вважає, що підписи померлих власників земельних ділянок у договорах оренди є підробними, виконані не ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а невідомою особою, посилається на ст. 203, 215 ЦК України як на підставу визнання недійсними договорів оренди як таких, що не були укладені на підставі вільного волевиявлення, та ст. 16 Закону України «Про оренду землі».
У зв`язку з вище наведеним, просив:
- визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 червня 2040 року земельної ділянки площею 7,2215 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:0546, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки) №23317132, який було вчинено відділом державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації 04 серпня 2017 року;
- визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 квітня 2035 року земельної ділянки площею 2,6952 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:2545, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки) №23317127, який було вчинено відділом державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації 04 серпня 2017 року;
- визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 квітня 2035 року земельної ділянки площею 3,7367 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:1545, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право (право оренди земельної ділянки) №23290614, який було вчинено відділом державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації 04 серпня 2017 року;
- стягнути судові витрати з відповідачів на його користь (том 1 а.с. 2-6).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 червня 2040 року земельної ділянки площею 7,2215 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:0546, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року.
Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 квітня 2035 року земельної ділянки площею 2,6952 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:2545, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року.
Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01 квітня 2035 року земельної ділянки площею 3,7367 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:1545, право оренди за договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04 серпня 2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4228,80 грн., а також витрати по проведенню судової почеркознавчої експертизи №2312-18 в розмірі 4576,00 гривень.
В частині позовних вимог про скасування запису про інше речове майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – відмовлено (том 3 а.с. 85-93).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначає, що судом 1 інстанції помилково встановлені обставини справи, доказам не надана належна оцінка, внаслідок чого спір вирішено у порушення норм процесуального законодавства, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (том 3 а.с 129-131). 
Враховуючи, що апелянтом фактично оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом – не перевіряється.

27 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду 1 інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про визнання недійсними договору оренди землі(том 3 а.с. 144-147).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в частині, яка оскаржується в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ДП №010817 від 28.12.2001 року ОСОБА_4 була власником земельної ділянки загальною площею 6,432 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (том 1, а. с. 10, копія акту).
Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ДП №010818 від 28.12.2001 року ОСОБА_5 була власником земельної ділянки загальною площею 7,221 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (том 1, а .с. 11, копія акту).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (копія, том 1, а. с. 12).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (копія, том 1, а. с. 13).
24 листопада 2017 року державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 7,221 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №010818, виданого 28.12.2001 року Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області (том 1, а. с. 14, копія).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцями є: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , кожний успадкував 1/3 частки вказаної земельної ділянки.
Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки видано ОСОБА_1 (том 1, а. с. 14, копія).
Станом на 14.11.2017 року свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки ще не були видані.
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 7,2215 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:0546, у розмірі 1/3, форма власності - приватна, вид спільної власності – спільна часткова, є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 15).
24 листопада 2017 року державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 2,6952 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №010817, виданого 28.12.2001 року Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області, спадкоємицею якого була його дружина, ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (том 1, а. с. 16, копія).
Згідно з даним свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцями є: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , кожний успадкував 1/3 частки вказаної земельної ділянки.
Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки видано ОСОБА_1 (том 1, а. с. 14, копія).
Станом на 14.11.2017 року свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки ще не були видані.
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 2,6952 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:2545, у розмірі 1/3, форма власності - приватна, вид спільної власності – спільна часткова, є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 17).
24 листопада 2017 року державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 3,7367 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №010817, виданого 28.12.2001 року Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області, спадкоємицею якого була його дружина, ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (том 1, а. с. 18, копія).
Згідно з даним свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцями є: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , кожний успадкував 1/3 частки вказаної земельної ділянки.
Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки видано ОСОБА_1 (том 1, а. с. 14, копія).
Станом на 14.11.2017 року свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки ще не були видані.
26 березня 2018 року державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. видала свідоцтва про право на спадщину за законом двом іншим спадкоємцям – ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які також успадкували по 1/3 частки зазначених земельних ділянок кожна (том 1, а. с. 169, 171, 173, 175, 177, 180).
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 27.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 3,7367 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:1545, у розмірі 1/3, форма власності - приватна, вид спільної власності – спільна часткова, є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 19).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 7,2215 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:0546, зазначена ОСОБА_5 ; у розділі «Відомості про оренду, суборенду» орендарем зазначається ОСОБА_3 , строк дії речового права – 10.10.2024 року, ОСОБА_2 , строк дії речового права – до 01.06.2040 року, дата реєстрації речового права - 04.08.2017 року (том 1, а. с. 20-21).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 2,6952 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:2545, зазначений ОСОБА_4 ; у розділі «Відомості про оренду, суборенду» орендарем зазначається ОСОБА_3 , строк дії речового права – 10.10.2024 року, ОСОБА_2 , строк дії речового права – до 01.04.2035 року, дата реєстрації речового права - 04.08.2017 року (том 1, а. с. 23-24).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.11.2017 року, власником земельної ділянки площею 3,7367 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:1545, зазначений ОСОБА_4 ; у розділі «Відомості про оренду, суборенду» орендарем зазначається ОСОБА_3 , строк дії речового права – 10.10.2024 року, ОСОБА_2 , строк дії речового права – до 01.04.2035 року, дата реєстрації речового права - 04.08.2017 року (том 1, а. с. 26-27).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 19.01.2018 року, власником земельної ділянки площею 3,7367 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:1545, форма власності приватна, вид – спільна часткова, розмір частки 1/3 є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 29).
07.11.2017 року зареєстрований договір суборенди землі, орендодавець - ОСОБА_2 , суборендар - ОСОБА_3 , строк дії до 10.10.2024 року з правом пролонгації, піднайм (том 1, а. с. 30); 04.08.2017 року зареєстрований договір оренди земельної ділянки, орендар - ОСОБА_2 , орендодавець – ОСОБА_4 , строк дії - до 01.04.2035 року (том 1 , а. с. 31).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 19.01.2018 року, власником земельної ділянки площею 7,2215 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:0546, форма власності приватна, вид – спільна часткова, розмір частки 1/3 є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 32).
07.11.2017 року зареєстрований договір суборенди землі, орендодавець - ОСОБА_2 , суборендар - ОСОБА_3 , строк дії до 10.10.2024 року з правом пролонгації, піднайм (том 1, а. с. 31); 04.08.2017 року зареєстрований договір оренди земельної ділянки, орендар - ОСОБА_2 , орендодавець – ОСОБА_5 , строк дії - до 01.06.2040 року (том 1 , а. с. 33).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 19.01.2018 року, власником земельної ділянки площею 2,6952 га, кадастровий номер 1224255100:02:002:2545, форма власності приватна, вид – спільна часткова, розмір частки 1/3 є ОСОБА_1 (том 1, а. с. 34).
07.11.2017 року зареєстрований договір суборенди землі, орендодавець - ОСОБА_2 , суборендар - ОСОБА_3 , строк дії до 10.10.2024 року з правом пролонгації, піднайм (том 1, а. с. 34); 04.08.2017 року зареєстрований договір оренди земельної ділянки, орендар - ОСОБА_2 , орендодавець – ОСОБА_4 , строк дії - до 01.04.2035 року (том 1 , а. с. 34).

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи недійсними договори оренди землі, суд 1 інстанції виходив з того, що договори оренди суперечать п. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки померлі не підписували спірні договори та не були ознайомлені з їх змістом.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права із застосуванням відповідних норм матеріального права.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14, 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі. Укладення договору оренди землі, зокрема укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до вимог ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Істотні умови договору оренди визначені в ст.15 Закону України «Про оренду землі» і за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Підпис у договорі - це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що підпадає під поняття «правочин» (ч. ст. 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони.
Підписуючи договір оренди, особа надає свою згоду не тільки на передачу земельної ділянки в оренду, а саме на передачу її в оренду на певних умовах (розмір орендної плати, строк договору та інше), а не підписання позивачем договору оренди свідчить про відсутність погодження істотних умов договору із власником земельної ділянки.
Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 18.12.2013 року у справі №6-127цс13).
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З висновку експерта № 2312-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по справі, який складений 04.07.2018 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01.06.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про передачу в оренду строком до 01.06.2040 року земельної ділянки площею 7,2215 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:0546 – виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою (том 1, а. с. 247-255).
Згідно вказаного висновку експерта, вирішити питання, ким, самим ОСОБА_4 або іншою особою, виконаний підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01.04.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про передачу в оренду строком до 01.04.2035 року земельної ділянки площею 2,6952 га, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:2545 та земельної ділянки площею 3,7367 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 1224255100:02:002:1545 – не надається за можливе з причин, викладених у дослідницькій частині висновку при вирішенні питання (том 1, а. с. 255).
Згідно дослідницької частини висновку, порівнянням досліджуваного підпису зі зразками підпису ОСОБА_4 , між ними встановлені окремі збіжності та розбіжності ознак, проте їх об`єм та ідентифікаційна значимість недостатні для будь-якого висновку. Виявити більшу кількість ідентифікаційних ознак, а також оцінити їх стійкість та варіаційність не вдалося через недостаню кількість порівняльного матеріалу (підписи в документах із пенсійної справи), а також через відсутність в розпорядженні експерта зіставних за графічним складом зразків (том 1, а. с 254) .
Судом першої інстанції були досліджені медичні документи та в якості свідка допитано лікаря-невропатолога ОСОБА_7 , на підставі чого суд встановив, що у 2010 році ОСОБА_4 тяжко захворів, діагноз ГПМК за ішемичним типом (інсульт), внаслідок якого відбувся повний параліч правої сторони тіла, внаслідок чого нижня та верхня кінцівка (права рука) повністю втратила функції дрібної моторики.
Виходячи з пояснень лікаря ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що вкрай маловірогідно, а практично неможливо, щоб людина похилого віку, перенісши інсульт з паралізацією правої сторони тулубу, відновила навіть частково функції кінцівок, особливо, стосовно можливості підписувати документи.
Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.
Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Аналізуючи вище викладене у сукупності, колегія вважає вірними, законними та обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції щодо визнання недійсними договорів оренди землі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення в оскарженій частині є незаконним чи не обґрунтованим, а навпаки зводяться до цитування норм чинного законодавства на власний розсуд та фактичної незгоди з проведеною експертизою, а тому колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування заочного рішення в частині, яка оскаржується.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачем належні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень не надано, а згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Що стосується клопотання ОСОБА_2 щодо призначення повторної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень п. 3 ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 в суді першої інстанції не ставила питання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, хоча не була позбавлена такого права.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, повторна експертиза може бути призначена якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Ставлячи питанні в суді апеляційної інстанції про призначення саме повторної експертизи, ОСОБА_2 своє клопотання, виходячи зі змісту ст. 113 ЦПК України, не обґрунтувала належним чином. 
В матеріалах справи міститься лише клопотання третьої особи ОСОБА_3 , у задоволенні якого ухвалою Покровського районного суду Дніпроетровської обалсті від 17 липня 2019 року відмовлено з підстав не поважності підстав для задоволення клопотання про призначення повторної експертизи (том 3 а.с.78-80)

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення частково позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону. 

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскарженій частині відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Оскільки, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його в оскарженій частині слід залишити без змін. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2   – залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року в оскарженій частині – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: