ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4732/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2019 в адміністративній справі №280/4732/19 , ухвалене суддею  Прасовим О.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, 

в с т а н о в и В:

У вересні 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просив суд: скасувати податкову вимогу ГУ ДФС в Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-102541-56 від 13.08.2019, на стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 23785,08 грн. як протиправну та незаконну.
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 28.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач   подав  апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення , в якому задовольнити позовні вимоги .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приватним підприємцем не реєструвався, свідоцтво приватного підприємця в органах реєстрації не отримував, на облік як приватний підприємець не ставав, податкову звітність не здавав. Взагалі не здійснював підприємницьку діяльність, оскільки після невдалої спроби розпочати власну справу, з травня 1988 року працевлаштувався на Мелітопольський завод “Автоцветліт”, а з листопада 1988 року по 2019 рік працював на Мелітопольському моторному заводі, який декілька разів реорганізовувався та змінював назву, що підтверджується копією трудової книжки. Весь час з 1988 року позивач отримував на підприємстві зарплатню, з якої останнє відраховувало всі необхідні податки.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 28.03.1997, а також 28.03.1997 був взятий на облік як платник податків, а з 20.10.1998 як платник єдиного внеску. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28.03.1997, про що 03.09.2019 внесено запис до ЄДР за №21010170000031923. Також, відповідно до інформації з ЄДР припинена підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 03.09.2019, запис в ЄДР №21010060002031923. Того ж дня, 03.09.2019 позивача було знято з обліку як платника податків. Отже, позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець у період часу з 28.03.1997 по 03.09.2019. Зазначена інформація також міститься у відкритому безоплатному доступі на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Чинним законодавством України не передбачена заборона фізичній особі-підприємцю працювати також й за трудовим договором. Отже, робота позивача за трудовим договором на підприємстві не виключає можливості здійснення ним підприємницької діяльності. Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (за 2017 рік). Граничний термін сплати за 2017 рік - 09.02.2018. Таким чином, по строку 09.02.2018 відповідно до вимог чинного законодавства ФОП ОСОБА_1 було нараховано єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. (3200,00 грн. х 22% х 12 місяців). Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” №2148-VIII від 03.10.2017 внесено зміни, зокрема, і до Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, які набули чинності з 01.01.2018. Для фізичних осіб-підприємців, які застосовують загальну систему оподаткування; осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або осіб, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; членів фермерського господарства встановлено нові строки сплати єдиного внеску. Зазначені особи згідно з абз.3 ч.8 ст.9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується такий внесок. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства ФОП ОСОБА_1 було нараховано єдиний внесок по строках: 19.04.2018 - 8448,00 грн. (3200 грн. х 22% х 12 місяців ) - єдиний внесок ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам за 2017 рік; 19.04.2018 - 2457,18 грн. (3723 грн. х 22%  х 3 місяці) - єдиний внесок за І квартал 2018 року; 19.07.2018 - 2457,18 грн. (3723 грн. х 22% х 3 місяці) - єдиний внесок за II квартал 2018 року; 19.10.2018 - 2457,18 грн. (3723 грн. х 22% х 3 місяці) - єдиний внесок за III квартал 2018 року; 21.01.2019 - 2457,18 грн. (3723 грн. х 22% х 3 місяці) - єдиний внесок за ІV квартал 2018 року; 19.04.2019 - 2754,18 грн. (4173 грн. х 22% х 3 місяці) - єдиний внесок за І квартал 2019 року; 19.07.2019 - 2754,18 грн. (4173 грн. х 22% х 3 місяці) - єдиний внесок за II квартал 2019 року.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:
ГУ ДФС в Запорізькій області на адресу позивачки направлена вимога   Ф-102541-56 від 13.08.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 23785грн08 коп станом на 31.07.2019   відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування   це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування   в обовязковому порядку та на регулярній основі   з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
          Відповідно до частини 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»,   єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
          Відповідно до частини 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.
      Переліченими нормами встановлений безальтернативний обовязок фізичної особи підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. При цьому в разі неотримання доходу, за будь яких умов, єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Звільнені від обовязкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи підприємці, які отримують пенсію або соціальну допомогу. Суд першої інстанції правильно вказав, що позивачем не надано доказів наявності права на звільнення від сплати єдиного внеску.
         Доводи позивача на те, що він з 1998 року по 2019 рік працював на підприємствах на умовах трудового договору і роботодавець  сплачував за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законодавством розмірі, судом до уваги не приймається, оскільки позивач працював водієм, механіком транспортно-господарської дільниці, начальником транспортно-господарської дільниці за трудовими договорами, а згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Види діяльності позивача за трудовим договором та як фізичної особи-підприємця не співпадають.
         Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
        Відповідно  до  абзацу  2 пункту  2  розділу  VI  Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 25.04.2015 (далі Інструкція), в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції.
     Відповідно до абзаців 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
        Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
     Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10гр.
     Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи).
      Відтак наявність в інформаційній системі даних про недоїмку та не представлення позивачем доказів про сплату єдиного внеску, свідчить про законність дій ГУ ДФС в Запорізькій області щодо направлення вимоги.
        З  урахуванням  доводів  і  заперечень  сторін,  наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
           Керуючись ст.   243, ст.   308, ст.   311, ст.   315, ст.   316 КАС України   суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 28.10.2019 р. - залишити без змін.
        Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
                 Головуючий - суддя                                                    Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова