КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

права №369/14909/18                                                                                             головуючий у І інстанції: Дубас Т.В.
провадження 22-ц/824/2147/2020                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
28 січня 2020 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення об`єкту оренди.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (далі - ТОВ «Черемшина 2012») звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідно до свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать приміщення загальною площею 5 811 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
04 грудня 2017 між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди № 215 згідно якого відповідачу надається у строкове платне користування два ліжко-місця в приміщенні, за вищезазначеною адресою.
06 вересня 2018 року на адресу відповідача було направлено вимогу, якою повідомлено про те, що договір було розірвано та в термін до 09 жовтня 2018 відповідач повинна звільнити орендовані ліжко-місця шляхом повернення займаного приміщення та повністю розрахуватись за договором.
Відповідачі свій обов`язок не виконали, ліжко-місця не повернули, займане приміщення не звільнили та продовжують протиправно користуватися приміщенням, у зв`язку з чим позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути об`єкт, а саме 2 ліжко-місця, шляхом звільнення приміщення № 215 та стягнути з відповідачів на свою користь судовий збір.
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Черемшина 2012» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи та не надав оцінку наявним доказам, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.
Представник позивача зауважує, що у відповідності до укладеного між сторонами договору, орендар після повідомлення про розірвання договору повинен був звільнити приміщення, останній визнав, що зазначене повідомлення отримував, а тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що з ним договору оренди не було укладено, також він не підписував актів прийому-передачі ліжко-місць, а відтак позовні вимоги до себе не визнає.
Вважає, що рішення місцевого суду є законним, а апеляційна скарга необґрунтована. 
 
У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 . підтвердив позицію висловлену в апеляційній скарзі, а  відповідачі та представник ОСОБА_4 виступили проти її задоволення.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.
 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать приміщення загальною площею 5 811 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
04 грудня 2017 між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди № 215.
Пунктом 1 вищезазначеного договору було визначено, що відповідачу надається у строкове платне користування два ліжко-місця в приміщенні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта приймання-передачі приміщення відповідач отримала 2 ліжко-місця в приміщенні (кімнаті) № 215. Згідно заяви за підписом відповідача, крім неї ліжко-місцем буде користуватися член її сім`ї - ОСОБА_2 .
Згідно п. 9.1 вищезазначеного договору оренди, дія договору може бути достроково припинена за ініціативою орендаря, про що орендар має письмово повідомити орендодавця не менш ніж за 10 днів від дати розірвання договору. Згідно п. 5.2 договору орендодавець має право, достроково припинити дію Договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених ст. 9.2 Договору. Відповідно до п. 9.3 Договору дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у зв`язку з чим орендар зобов`язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватись з орендодавцем за договором. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку. Згідно п. 13 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року.
 
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).
Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Місцевим судом було вірно зазначено, що позивачем не вказано які саме пункти договору на оренду ліжко-місць в гуртожитку та Правил проживання в гуртожитку порушені відповідачами, не доведено наявність підстав для розірвання договору, доказів заподіяння відповідачами шкоди орендованому приміщенню суду не надано.
Доводи апелянта, щодо доведеності розірвання договору оренди спірних ліжко-місць колегія суддів відхиляє, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, а відповідачі оскаржують вказане.
Суд першої інстанції правильно встановив, що додані до матеріалів справи акти(а.с.74-77) не можуть бути визнані належними та допустимими доказами на підтвердження порушення Правил проживання в гуртожитку, оскільки були складені за відсутності відповідачів та не вказують на дії відповідачів, якими було порушено пункти договору на оренду ліжко-місць в гуртожитку.
З огляду на вищевказане, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними. 
 
Відповідно до ч.1 ст 367 ЦПК Укарїин суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.
Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого  законом порядку.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня         2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
 
Повний текст постанови складено «29» січня 2020 року.

Головуючий
 
Судді: