ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1979/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
при секретарі                    - Казюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ від 04 березня 2019 року №398 начальника Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 07 березня 2019 року №124 о/с начальника Головного управління Національної поліції в Київській області про звільнення зі служби;
- поновити на посаді Начальника Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 07 березня 2019 року;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 04 березня 2019 року № 398 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби полковника поліції ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 07 березня 2019 року № 124 о/с про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 ;
- поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 12 березня 2019 року;
- стягнено з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 56  363 грн. 40 коп. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення. Підкреслив, що підчас проведення службового розслідування у разі відсутності поліцейського на службі його виклик для надання пояснень є обов`язковим і здійснюється шляхом надсилання такого виклику рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі, разом з тим, відповідачем не надано суду доказів виконання зазначених вимог Дисциплінарного статуту
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ГУ НП в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому зазначає, що позивач у період з 31 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року, порушуючи службову дисципліну, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а надані позивачем довідки та листи непрацездатності не відповідають формі довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, а тому не дають підстав для звільнення від служби (роботи) та не є належними доказами по справі.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, згідно наказу ГУНП в Київській області від 01 лютого 2018 року № 60 о/с перебував на посаді начальника Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області (т. 1, а. с. 60).
Згідно з п. 1 наказу ГУ НП в Київській області від 04 березня 2019 року № 398 полковника поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1, а. с. 145).
Поряд з викладеним суд встановив, що начальником управління кадрового забезпечення ГУНП в Київській області Живчиком О.В. 20 лютого 2019 року на ім`я начальника ГУНП в Київській області подано рапорт про те, що 09 лютого 2019 року ним здійснено телефонний дзвінок по мобільному телефону начальнику Вишгородського ВП ГУНП в Київській області полковнику поліції ОСОБА_1 У розмові ОСОБА_1 повідомив, зокрема, про те, що перебуває на лікарняному і через тиждень прибуде до Головного управління. Лікувальний заклад, у якому він перебуває, не повідомив. До дня подання рапорту документів, які звільнять від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 не подав. Таким чином ОСОБА_1 відсутній на робочому місці з 30 грудня 2018 року по день подання рапорту (том 1, а. с. 133).
Наказом ГУ НП в Київській області від 20 лютого 2019 року № 298 призначено службове розслідування за вказаною інформацією. Для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у складі: голови - заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області майора поліції Яковенка Д.М. , членів комісії - старшого інспектора ВІОКС УКЗ ГУ НП в Київській області Бойка С.С., старшого інспектора відділу УОАЗОР ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Малащенка М.М. (том 1, а. с. 135).
Дисциплінарною комісією 28 лютого 2019 року у м. Вишгороді складено акт про те, що начальник Вишгородського ВП ГУНП в Київській області був відсутній на службі за місцем несення служби - Вишгородський ВП ГУ НП в Київській області з 31 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року без поважних причин (том 1, а. с. 136).
Висновок службового розслідування складено дисциплінарною комісією 28 лютого 2019 року (том 1, а. с. 137 - 143), згідно якого у діях начальника Вишгородського ВП ГУНП в Київській області полковника поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статті 3, підпунктів 1,2, 3 пункту 1 статті 18, статей 19, 64 та 91 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 4, 6, 9, 13 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пунктом 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, що призвело до невиходу на службу у період з 31 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року без поважних причин.
На підставі викладеного члени дисциплінарної комісії прийшли до наступних висновків:
- інформація викладена у доповідній записці начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області Живчика О.В. слід вважати такою, що знайшла своє підтвердження,
- начальника Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області полковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції,
- дні невиходу на службу з 31 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року визнати прогулами.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом ГУ НП в Київській області від 07 березня 2019 року № 124 о/с начальника Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області полковника ОСОБА_1 з 11 березня 2019 року звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) (т. 1, а. с. 70).
На підставі встановлених вище обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що під час прийняття оскаржуваних наказів відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом та Порядком № 893, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказів від 04 березня 2019 року № 398 та від 07 березня 2019 року № 124 о/с є обґрунтованими, а позов у цій частині підлягає задоволенню.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідності до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського визначені ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 59 згадуваного Закону визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
Згідно з ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:
1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;
2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;
3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.
У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.
Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.
Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно п. 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Таким чином, службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо особу рядового чи начальницького складу звільняють за порушення нею службової дисципліни.
Як було встановлено раніше, підставою для звільнення позивача стало те, що останній у період з 31 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року не виходив на службу без поважних причин.
Згідно наявного в матеріалах справи листка непрацездатності серії АХД № 288581 позивач з 25 лютого 2019 року по 06 березня 2019 року перебував на амбулаторному лікуванні, а згідно листка непрацездатності серії АХД № 021710 позивач з 07 березня 2019 року по 22 березня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні (т. 1, а. с. 193, 194).
При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, на момент видання вказаного вище наказу у відповідача була відсутня інформація щодо тимчасової непрацездатності позивача, а позивач не надав суду доказів, що ним направлялись зазначені листки непрацездатності до ГУНП в Київській області.
Відповідно до ч. 3 ст. 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що оскільки Закон України "Про Національну поліцію" не містить приписів щодо застосування норм трудового законодавства у випадку, якщо цим законом не врегульовано спірних відносин, застосування положень КЗпП України та іншого трудового законодавства до даних правовідносин є неможливим.
Викладене свідчить про обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо помилковості посилання позивача на норми КзПП України та іншого трудового законодавства.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції підкреслює, що порядок проведення службового розслідування дисциплінарною комісією визначено розділом V згаданого вище Порядку № 893.
Згідно п. 1, 2, 4, 7, 13, 14, 16, 17 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:
одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;
одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;
отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.
Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.
Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що належно повідомлений. У цьому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі, а поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою - десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.
В акті обов`язково зазначаються відомості про дату, час і місце його складення, посади, звання, прізвища, імена, по батькові осіб, які його склали, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій було запропоновано надати пояснення та яка відмовилася це зробити, а також (у разі повідомлення) - причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, присутній під час відмови, та інші особи, присутні під час відмови.
Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.
Згідно ч.ч. 6 - 10 ст. 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.
Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.
Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
З викладеного слідує, що підчас проведення службового розслідування у разі відсутності поліцейського на службі його виклик для надання пояснень є обов`язковим і здійснюється шляхом надсилання такого виклику рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Разом з тим, ні до суду першої інстанції ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не надав доказів виконання зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893. 
При цьому, посилання ГУ НП у Київській області на висновок службового розслідування від 28 лютого 2019 року є передчасним, оскільки останній містить посилання лише на надсилання за допомогою "Укрпошти-експрес" на адресу позивача копії наказу ГУ від 08 лютого 2019 року № 229.
Крім того, відповідачем не надано суду доказів складення акту про відмову надати пояснення, який обов`язково складається за фактом відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання, як це передбачено п.п. 8 - 10 ст. ст. 18 Дисциплінарного статуту.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час прийняття оскаржуваних наказів відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом та Порядком №893. 
Доводи апелянта про те, що надані позивачем довідки про тимчасову непрацездатність не відповідають затвердженій Наказом Міністервтсва внутрішніх справ України від 23 березня 2016 року № 201 судовою колегією оцінюються критично, оскільки ніяким чином не спростовують встановлені вище обставини невиконання відповідачем вимог чинного законодавства під час проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 .
Крім іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У контексті наведеного, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до змісту наказу ГУ НП в Київській області від 04 березня 2019 року № 398 (т. 1 а.с. 145) позивача було звільнено зі служби в поліції за невихід на службу без поважних причин, а тому посилання апелянта на використання ОСОБА_1 службового автомобіля без дозволу від керівництва ГУ НП в Київській області є помилковим, оскільки вказані обставини не були підставою для прийняття оскаржуваного наказу. 
Поряд з викладеним судова колегія звертає увагу на те, що зазначені ГУ НП в Київській області обставини закріплення ОСОБА_1 за собою службового автомобіля та його використання у у вихідні дні без отримання дозволу були предметом окремого службового розслідування, за результатами якого було прийнято наказ від 08 лютого 2019 року № 229 про звільнення позивача з посади начальника Вишгородського ВП ГУНП в Київській області, разом з тим визнання протипранвим та скасування наказу ГУ НП в Київській області від 08 лютого 2019 року № 229 не було предметом позову у даній справі.
З урахуванням наведеного та встановленого вище факту протиправності наказу відповідача, яким позивача було звільнено саме зі служби в поліції, суд першої інстанції прийшов до вірного, на переконання колегії суддів, висновку, що ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 є зобов`язання ГУ НП в Київській області поновити позивача на службі в Національній поліції України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова 
Судді                                                                                           Є.О. Сорочко 
                                                                                                    І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «27» січня 2020 року.