ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/602/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,     
                                             суддів:                        Земляної Г.В., Костюк Л.О.,
                          за участю секретаря:                        Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велас Трейд" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -      

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Велас Трейд" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА125000/2019/000026/2 від 17.01.2019. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.   
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.      
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4  ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього      Кодексу     розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 01.11.2017 № SRW-001, укладеного між позивачем і компанією XIAMEN SUNRISE GROUP CO. LTD    (Китай), позивачем до митний орган та 04.02.2019 року було подано вантажну митну декларацію № UA 125000/2019/7000303, заявлено товар: «сталеві диски колес ходових для вантажних автомобілів виробництва та оборонів сталевого диску коліс ходових для вантажних автомобілів».
Відповідно до вищевказаної митної декралації позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений  ст. 58 МК України.
Для підтвердження правильності задекларованих показників декларантом було надано: контракт № SRW - 001 від 21.11.2017, укладений між XIAMEN SUNRISE GROUP СО LTD та позивачем та додаткова угода до нього від 07.12.2017 року; декларація форми МД - 2 125220/2019/; експортна митна декларація (попередній вхідний номер Е 20180000135653635) китайською мовою та її переклад українською мовою; транспортна необоротна накладна № 967112762; проформа - інвойс від 15.10.2018 року; прайс - лист від 01.10.2018 - 31.10.2018; CMR - накладна № 9854; коносамент (Bill of lading) № j0118111493; комерційний інвойс від 20.11.2018 року; висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 28.12.2018 року №2699; заявка № 1 на надання транспортних послуг від 20.11.2018 року; платіжні доручення: № 1 від 25.10.2018 року на 7 979,10 доларів США, № 2 від 28.12.2018 року на суму 18 724,9 доларів США, завірені належним чином уповноваженим банком в Україні - КБ «Прокредит банк»; сертифікат походження № 18 С3502М0133/0047511; довідка про транспортні витрати від 31.12.2018 року № 869; рахунок на оплату № 3910 від 31.12.2018 року; рахунок на оплату №3911 від 31.12.2018 року; пакувальний лист від 25.11.2018 року; договір транспортного експедитування від 20.02.2017 року № 02/08-2017; роздруківки  з сайту alibaba.com з інформацією про ціни на аналогічні товари (на 5 сторінках).
17.01.2019 Київською митницею ДФС України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № №UA125000/2019/000026/2, яким митна вартість визначена за резервним методом.
У розгляді цієї справи суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення про коригування митної вартості товарів.
Колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду виходячи з наступного.
У  статті 4 Митного кодексу України  (надалі за текстом - «МК України») надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «митний контроль» - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього  Кодексу, законів  та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За приписами частини 1  статті 318 МК України  митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до  статті 49 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно  статті 52 МК України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Частиною 2  статті 53 МК України  визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За змістом  статті 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 5 названої статті  МК України  органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно частини 3  статті 53 МК України     у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Згідно частини 4  статті 53 МК України  у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Згідно пункту 2 частини 6  статті 54 МК України  орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1  статті 55 МК України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За приписами  статті 57 МК України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
За приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган має право витребувати, а позивач - зобов`язаний надати докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, підстав для коригування митної вартості товару у Київської митниці ДФС України не було.
Декларантом були надані усі документи, передбачені  статті 53 Митного кодексу України  на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару.
При цьому, аналіз наданих первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження митної вартості товарів.
Щодо посилань митного органу на те, що декларантом не було подано до митного оформлення документів, що підтверджують вартість перевезення оцінюваного товару, не відповідають дійсності.
Відповідно до пункту 6 частини 2  статті 56 МК України  документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 229, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС - залишити без задоволення.            
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року залишити без змін.                
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Земляна Г.В.

             Суддя                                                                                                     Костюк Л.О.

              
Повний текст постанови виготовлено - 03 лютого 2020 року.