ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №806/2475/17
адміністративне провадження №К/9901/5934/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача Саприкіної  І.  В.,
суддів Єзерова А.  А., Чиркіна  С.  М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м.  Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном на рішення Житомирського окружного адміністративного суду (суддя Капинос О. В.) від 24 квітня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Гонтарука В. М., судді: Граб Л.  С., Білої  Л.  М.) від 13 грудня 2018 року у справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2017  року Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровська громада м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном звернулись до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Житомирська ОДА), Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Управління культури Житомирської ОДА), в якому просили:
- визнати неправомірною відмову заступника начальника Управління культури Житомирської ОДА Дзядевич  С.  М. від 02 лютого 2017  року №  151-1.22/5-17 в реєстрації статуту релігійної громади Свято-Покровська парафія, що розташована: площа Соборна,  3 м.  Малин, Житомирська область, України, 11601, що знаходиться у складі Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, в наданій редакції;
- зобов`язати компетентну особу Житомирської ОДА зареєструвати статут релігійної громади Свято-Покровська парафія, що розташована: площа Соборна,  3 м.  Малин, Житомирська область, України, 11601, що знаходиться у складі Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, в наданій редакції.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018  року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13  грудня 2018 року, в задоволені позову відмовлено.
При ухваленні таких рішень суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що в Управлінні культури Житомирської ОДА відсутні підстави для реєстрації статуту релігійної громади в новій редакції, оскільки Свято-Покровська громада м.  Малин Одеської єпархії Руської Православної Церкви Закордоном не має відношення до Свято-Покровської парафії Української Православної Церкви та не має статусу юридичної особи.
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, у березні 2019 року Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровська громада м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном звернулись до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24  квітня 2018  року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13  грудня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
На обґрунтування касаційної скарги Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровська громада м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном зазначають, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права і не дослідили належним чином усі обставини справи. Скаржники зазначають, що бездіяльність компетентних осіб Житомирської ОДА є неправомірною, а дії заступника начальника управління культури Житомирської ОДА такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є підстави для реєстрації статуту релігійної громади Свято-Покровська парафія, що знаходиться у складі Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, у новій редакції.
Ухвалою від 11 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 26  лютого 2020 року призначив її до розгляду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
Як убачається з матеріалів справи, протоколом Загальних зборів членів Свято-Покровської релігійної громади Одеської єпархії Руської Православної Церкви Закордоном в м. Малин від 11 грудня 2016 року ухвалено прийняти у новій редакції статут Свято-Покровської релігійної громади Одеської єпархії Руської Православної Церкви Закордоном. На підставі вказаної обставини позивачі вернулися до голови Житомирської ОДА із відповідною заявою про реєстрацію, надавши статут Релігійної організації «Релігійна громада Руської Православної Церкви Закордоном м.  Малин Житомирської області». 
02 лютого 2017 року заступник начальника управління культури Житомирської ОДА Дзядевич С. М. листом №  157-1.22/5-17 повідомив настоятеля релігійної організації «Релігійна громада Руської Православної Церкви Закордоном м.  Малин Житомирської області» ієрея Георгія Сторожицького, що станом на сьогодні у м.  Малині діє як юридична особа Свято-Покровська парафія Української Православної Церкви. Релігійна організація «Релігійна громада Руської Православної Церкви Закордоном м.  Малин Житомирської області» не має статусу юридичної особи, що унеможливлює зареєструвати статут у новій редакції. 
Вважаючи, що така відмова є незаконною і прийнята усупереч вимогам чинного законодавства, оскільки розпорядженням Житомирської ОДА від 14 березня 2002  року №  139 легалізовано перехід Свято-Покровської парафії Української православної Церкви м.  Малина під юрисдикцію Російської Істинно-Православної Церкви, Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном та Свято-Покровська громада м.  Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном звернулися до суду з даним позовом за захистом порушених, на їх думку, прав та інтересів.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950  року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в       законі       на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.  1 ст.  2 КАС  України).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.  2 ст.  2 КАС  України).
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.  1  ч.  1  ст.  3  КАС  України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п.  1  ч.  2  ст.  17  КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.  7  ч.  1  ст.  3  КАС України). 
Наведені норми узгоджуються з положеннями ст.  2,  4 та  19  КАС  України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. 
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до положень ст.  19 Цивільного процесуального кодексу України       (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як зазначалось вище, позивачі оскаржують відмову заступника начальника управління культури Житомирської ОДА Дзядевич С. М. від 02 лютого 2017 року №  157-1.22/5-17 у реєстрації статуту у новій редакції.
Законом України від 23 квітня 1991 року № 987-ХІІ «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі - Закон № 987-ХІІ) врегульовано суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення релігійної організації.
Статтями 7, 8 Закону № 987-ХІІ передбачено, що релігійні організації в України утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами. Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).
Релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. 
Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). 
Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. 
Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. 
Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому   статтею 14 цього Закону. 
Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого  статтею 18 цього Закону. 
Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим.
Відповідно до ст. 12 Закону № 987-ХІІ відомості, зокрема, про вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження повинні міститися у статуті (положенні) релігійної організації, який (як і зміни до нього) підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 вказаного Закону. Частина перша       статті 14 Закону № 987-ХІІ передбачає, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно з ч. 21, 22 ст. 14, ст. 15 Закону № 987-ХІІ перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України. 
Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).
У реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству.
Рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.
Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів звертає увагу, що законодавець висловився стосовно юрисдикції спорів, які виникають у зв`язку з бездіяльністю чи відмовою уповноваженого органу у прийнятті рішення щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, і такі спори підлягають розгляду за правилами ЦПК України.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі №  140/1362/19.
Крім того, судами встановлено, що спір, який виник у цій справі, стосується правовідносин з уповноваженим органом щодо відмови у реєстрації статуту релігійної організації. Разом з цим, за змістом позовної заяви вбачається, що цей позов подано на захист релігійних  прав позивачів, як учасників релігійної громади.
З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019  року у справі №  910/8132/19 зазначила, що, оскільки, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, стосуються питань участі позивача у створенні та діяльності релігійної громади, Велика Палата Верховного Суду вважає, що такі правовідносини є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону №  987-ХІІ, тобто вирішення цього спору має здійснюватися за нормами ЦПК України.
Ураховуючи викладене, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку, що заявлений спір не є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На підставі ч.  3 ст.  3 КАС  України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з п.  1 ч.  1 ст.  238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю (…) і (…) закриває провадження у справі (…) з підстав, установлених ст.  238, 240 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст.  19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (абз. 2 ч.  1 ст.  354 КАС України).
Оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу з порушенням правил предметної юрисдикції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду встановив наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям провадження у справі.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 344, 349, 354, 356, 359 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м.  Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м.  Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут - закрити.
Роз`яснити, що спір може бути розглянуто, зокрема, за правилами цивільного судочинства, відтак Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровська громада м.  Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном мають право звернутися протягом 10 днів з дня отримання відповідної постанови до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          І.  В.  Саприкіна
Судді                                                                                                              А. А. Єзеров
                                                                                                              С.  М.  Чиркін