Постанова
Іменем України
20 січня 2020 року
м. Київ
справа № 761/21719/17
провадження № 61-38740св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідачі: публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 ,
представник публічного акціонерного товариства «Фідобанк»- Окатий Максим Григорович,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року у складі судді Осаулова А. А. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Соколової В. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та заборону відчуження нерухового майна.
Позов мотивовано тим, що 06 грудня 2002 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб.
25 квітня 2007 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Престиж» (далі - ВАТ «АКБ «Престиж»), правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого йому надано кредит у розмірі 100 тис. доларів США на строк до 24 квітня 2019 року, зі сплатою 12,5 % річних.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором 25 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,08 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садове товариство « Пролісок », цільове призначення - для садівництва та незавершений будівництвом садовий будинок, готовністю 
62 %, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 .
Зазначав, щопередане в іпотекумайно, набуте за час шлюбу, тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності, проте він не давав своєї згоди на передачу указаного майна в іпотеку.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати укладений 
25 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», договір іпотеки недійсним; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 6838476 про державну реєстрацію іпотеки, що зареєстровано у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25 квітня 2007 року приватним нотаріусом 
Юдін М. А.; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4870060 про заборону на нерухоме майно, що зареєстровано у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25 квітня 2007 року за № 4870060 приватним нотаріусом Авдієнко В. В.; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 
№ 6838479 про державну реєстрацію іпотеки, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 квітня 2007 року приватним нотаріусом Юдін М. А., підстава виникнення іпотеки - договір іпотекивід 25 квітня 2007 року; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 
№ 4870354 про заборону на нерухоме майно, що зареєстровано у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 
від25 квітня 2007 року за № 4870354 приватним нотаріусом Авдієнко В. В., підстава обтяження - договір іпотеки від 25 квітня 2007 року; встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого це рішення суду є підставою для внесення уповноваженою особою запису щодо скасування реєстрації іпотеки та заборони відчуження предмета іпотеки за договором іпотеки від 25 квітня 2007 року, а саме: земельної ділянки, площею 0,08 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 та спорудами, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 
2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки від 25 квітня 2007 року, що укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «АКБ «Престиж», недійсним та скасування записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про обтяження залишено без задоволення.
Рішення районного суду мотивовано тим, що обставини, на які посилався         ОСОБА_1 , спростовані нотаріально посвідченою заявою, відповідно до змісту якої позивач надав згоду та не висловив заперечень щодо передачі ОСОБА_3  в іпотеку нерухомого майна. Крім того, зважаючи на відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання договору іпотеки недійсним, позовні вимоги в частині вимог про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення порядку виконання рішення також залишено без задоволення.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 15 лютого 2018 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що матеріалами цивільної справи підтверджено, що ОСОБА_1 надав письмову згоду, яка посвідчена нотаріально, на передачу в іпотеку нерухомого майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності.Така заява засвідчує надану ОСОБА_1 згоду дружині ОСОБА_3 на передачу в іпотеку конкретно визначеного нерухомого майна, будь-яких застережень або обмежень заява не містить.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,                    ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими та такими, що ухваленні з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Посилався на те, щов силу статті 60 СК України, майно, яке було передано за спірним договором іпотеки, перебувало у спільній сумісній власності подружжя.Садовий будинок, який є предметом указаного договору іпотеки, належать йому та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Земельна ділянка, яка є предметом указаного договору іпотеки, належать ОСОБА_3 на праві приватної власності і була отримана нею до реєстрації шлюбу. Однак, при укладенні договору іпотеки від 25 квітня 
2007 року, предметом якого є указані садовий будинок і земельна ділянка, належної письмової нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя, а саме від нього, на укладення спірного договору іпотеки надано не було. Таким чином, він не надавав своєї згоди на передачу ОСОБА_3 в іпотеку ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», зазначеного нерухомого майна у рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25 квітня 2007 року. ОСОБА_3 не мала права передавати, а ПАТ «Фідобанк» не мало права приймати в іпотеку вищевказані об`єкти нерухомості без належної нотаріально посвідченої згоди другого співвласника майна.
Крім того, на запит суду нотаріус надав його заяву від 25 квітня 2007 року, відповідно до якої він надавав згоду дружині на передачу в іпотеку садового будинку та земельної ділянки. Однак, у цій заяві не було зазначено, на яких саме умовах та за яким саме кредитним договором він надавав таку згоду дружині. Зазначав, що при укладенні договору іпотеки одним з подружжя, інший з подружжя має надати письмову нотаріально посвідчену згоду на укладення саме цього правочину, а не будь-якого іншого. У заяві має бути чітко зазначено, що згоду було надано на укладення саме кредитного договору. При цьому він вказував на те, що ним не було надано згоди на укладення саме договору іпотеки на умовах, що у ньому зазначені.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2018 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом 
ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та витребувано із Шевченківського районного суду м. Києва указану цивільну справу.
У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 06 грудня 2002 року між ОСОБА_4 та    ОСОБА_3 (після укладення шлюбу - ОСОБА_3 ) було зареєстровано шлюб.
25 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 
100 тис. доларів США на строк до  24 квітня 2019 року, зі сплатою 
12,5 % річних.
З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань 25 квітня 
2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,08 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садове товариство «Пролісок», та садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до договору іпотеки від 25 квітня 2007 року земельна ділянка належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на землю серії АС ЯА № 300351, виданого 28 січня 2005 року Хотянівською сільською радою Вишгородського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2004 року.
Згідно із указаним договором іпотеки садовий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) з надвірними будівлями та спорудами, що розміщені на цій земельній ділянці, також належить іпотекодавцю.
Відповідно до пункту 2.1.5 указаного договору іпотеки згода чоловіка іпотекодавця на укладення договору іпотеки викладена окремою заявою, яка залишається на зберігання у справах нотаріуса.
Зі змісту нотаріально посвідченої заяви, складеної ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 дає згоду своїй дружині, ОСОБА_3 , передати в іпотеку належне їм на праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площа 0,0898 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада, садове товариство «Пролісок» та садовий будинок, незавершений будівництвом, готовність складає 62 % (об`єкт незавершеного будівництва), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною та на умовах на розсуд дружини.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 
першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.
Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.
За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.
Згідно із статтями 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.
Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, обґрунтовано виходили із того, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 , спростовані нотаріально посвідченою заявою, відповідно до змісту якої позивач надав згоду та не висловив заперечень щодо передачі ОСОБА_3 в іпотеку нерухомого майна. Крім того, зважаючи на відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання договору іпотеки недійсним, позовні вимоги в частині вимог про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення порядку виконання рішення також залишено без задоволення.
Доводи касаційної скарги про те, що нотаріально посвідчена заява 
ОСОБА_1 не містить конкретного визначення щодо забезпечення якого саме зобов`язання вона вчинена, безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону.
Законодавство не містить обов`язку про те, що у нотаріально посвідченій згоді має бути чітко зазначено, для якого саме зобов`язання надається забезпечення.
З обставин справи встановлено, що згода є беззастережною. Так, 
ОСОБА_1 дав згоду на передачу майна в іпотеку за ціною та на умовах на розсуд дружини. Договір іпотеки та нотаріально згода посвідчені одним і тим самим нотаріусом в один день на послідовних нотаріальних бланках.
Крім того, пункт 3.5 кредитного договору від 25 квітня 2007 року містить умову, що забезпеченням зобов`язання виступає те саме нерухоме майно, що вказано у договорі іпотеки.
Указані обставини дають підстави для висновку, що зазначена згода була надана ОСОБА_1 саме для забезпечення його кредитних зобов`язань, а не будь-яких інших, та за його ж згодою було передано ОСОБА_3 в іпотеку указане нерухоме майно.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               С. Ф. Хопта
Є. В. Синельников
В. В. Шипович