ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
04 лютого 2020 року                                 
м. Харків
справа № 643/408/15-ц 
провадження № 22-ц/818/565/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       
головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря: Кравченко О. О., 
учасники справи:
позивач за первісним позовом – ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_2 ,
відповідач за зустрічним позовом, третя особа за первісним позовом – ОСОБА_3 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року, постановлену у складі судді Афанасьєва В.О., -
в с т а н о в и в :
У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що 31.01.2013 року між ОСОБА_2 та нею і ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вони отримали 164800 грн., що еквівалентно 20600 дол. США та зобов`язались повернути вказану суму у строк до 30.11.2014 року.
Того ж дня, між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона та ОСОБА_3 передали ОСОБА_2 в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . 
Посилаючись на те, що вона частково погасили заборгованість у розмірі 126294 грн, ОСОБА_1 просила змінити її зобов`язання за укладеним 31.01.2013 року з відповідачкою договором позики, встановивши зобов`язання з повернення боргу у розмірі 38 505 грн. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за договором позики від 31.01.2013 року у розмірі 747 464 грн. просила звернути стягнення на предмет іпотеки – квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу будь-якій особі покупцеві у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зміну правовідношення та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Скасовано арешт квартири АДРЕСА_1 , який накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.02. 2015 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати.
В обґрунтування скарги зазначала, що ухвала суду першої інстанції не відповідає за змістом вимогам ст. 260 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про неї із зазначенням її процесуального статусу та не містить порядку оскарження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із наявності передбачених цивільним процесуальним законом підстав для скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Частинами 9, 10 статті 158 ЦПК України встановлено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зміну правовідношення та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених частиною 9 статті 158 ЦПК України підстав для скасування застосованих ухвалою цього ж суду від 04.02. 2015 року заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. 

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                         Р.М. Піддубний

Судді                                                                                                                 А.В. Котелевець 
                                                               
       О.Ю. Тичкова