ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/246/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/6649/17 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 лютого 2020 року                                                                                           м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,  Бондаренка С.І., Новікова О.М. за участю секретаря Матюхи В.І.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року, постановленої під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 (боржник) про визнання протиправними бездіяльність, дії та рішення старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (стягувач ОСОБА_2 ), -

                                        в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця. 
В обгрунтування своєї скарги вказувала, що на виконанні в Соснівському відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси, про встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дитини.
14, 15, 16 та 17 січня 2019 року старший державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Т.М. (далі - старший державний виконавець) не оформила актів про виконання боржником судового рішення, не прибула до будинку, де проживає боржник для складання актів.
В акті старшого державного виконавця від 22 січня 2019 року внесено відомості, які не відповідають дійсності про невиконання боржником вимог від 18 січня 2019 року.
Старший державний виконавець протиправно у вимозі від 18 січня 2019 року встановила вимогу, яка не передбачена рішенням суду.
25 січня 2019 року старший державний виконавець відмовилася прибути у визначене місце побачення за адресою: АДРЕСА_1 та скласти акт відповідно до закону.
У вимозі до боржника від 25 січня 2019 року вказано спосіб виконання, який не передбачений рішенням суду.
В акті старшого державного виконавця від 25 січня 2019 року внесено відомості, які не відповідають дійсності стосовно відмови боржника виконати рішення суду у час та спосіб, які в ньому не встановлені.
Посилаючись на те, що вказані дії та бездіяльність старшого державного виконавця були вчинені із порушенням діючого законодавства, просила визнати протиправними дії та бездіяльність старшого державного виконавця.
Також постановою старшого державного виконавця від 30 січня 2019 року було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами боржника і 30 січня 2019 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Посилаючись на те, що вказані постанови були винесені із порушенням закону, просила також визнати їх протиправними.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати частково, як незаконну, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі постановити нове рішення в цій частині, яким скаргу задовольнити частково.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відмовляючи в задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця, невиконання вимог ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» 14-17 січня 2019 року , суд першої інстанції не взяв до уваги що боржником рішення суду виконується і вона ніколи не ухилялась від виконання покладених на неї обов`язків.
Також судом залишено поза увагою один із основних аргументів поданої скарги відносно того, що нею в процесі виконання рішення суду та за його приписами стягувачу на постійній основі було тричі 17, 24 і 30 травня 2018 року визначено місце для зустрічі з дитиною і ці місця зустрічі не змінювались.
Також судом не надано оцінки факту, який підтверджено поданими доказами і не оспорюються сторонами, що стягувач, повідомлений 10 січня 2019 року про те, що дитина з 14 січня 2019 року не хворіє, не скористався правом на побачення та жодного разу не прибув для зустрічі у період з 14 по 17 січня 2019 року.
Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що вимога № 2614 від 18 січня 2019 року стосується дій стягувача, за якого боржник відповідальності не несе.
Також залишений поза увагою суду той факт, що 25 січня 2019 року о 14:00 год. не відбулася зустріч стягувача з дитиною, оскільки остання перебувала у садочку, не залежить від боржника, оскільки рішенням суду чітко визначений графік, який вона одноособово немає права змінювати.
Інші вимоги апеляційної скарги аналогічні вимогам скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу Соснівський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року, а ухвалу залишити без змін, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою та винесеною з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновки апеляційної скарги - безпідставними.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Філатова Т.М. просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року залишити без змін, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки доводи, якими вмотивована апеляційна скарга не спростовують висновків, до яких прийшов суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. Також апеляційна скарга не містить посилань на норми матеріального права, які були застосовані судом першої інстанції при встановленні обставин справи, неправильно застосовані, а висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Т.М. знаходиться виконавче провадження № 5461205 про примусове виконання виконавчого листа №711/6649/17, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 23 січня 2018 року, де стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 , за яким: визначено ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме: 
щотижня з 14:00 год. до 19:00 год. п`ятниці та з 11:00 год. до 18:00 год. суботи в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитини семирічного віку;   
щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11:00 год. до 18:00 год. в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитини семирічного віку; 
щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11:00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_1 до досягнення нею семирічного віку; 
щороку 01 червня та 19 грудня з 11:00 год. до 16:00 год., в присутності матері дитини ОСОБА_1 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути. 
Після досягнення дитиною семирічного віку, визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:   
перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_1 ; 
щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;  
щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_1 ; 
щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_1 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.
Визначено, що спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини. 
Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини, - ОСОБА_4   
Зобов`язано ОСОБА_1 не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_2 засобами телефонного або електронного зв`язку про місце (адресу), де він може забрати ОСОБА_3 та місце (адресу), куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.
16 травня 2018 року старшим державним виконавцем Миколаєнко Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56412025.
Із травня 2018 року по липень 2018 року державною виконавчою службою проводились різні виконавчі дії по виконанню рішення суду.
03 липня 2018 року старшим державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.
20 грудня 2018 року старшим державним виконавцем винесена постанова про поновлення виконавчого провадження.
16 січня 2019 року старшим державним виконавцем ОСОБА_1 була направлена вимога, в якій зобов`язувалось 17 січня 2018 року з`явитися до державного виконавця для надання пояснення. Також зобов`язувалось не пізніше ніж за добу до часу побачення та спільного відпочинку батька та дитини інформувати ОСОБА_2 та державного виконавця про місце та час де ОСОБА_2 може забрати ОСОБА_3 та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.
Вимога отримана ОСОБА_1 18 січня 2019 року.
17 січня 2019 року старшим державним виконавцем ОСОБА_1 направлена вимога, в якій зобов`язувалось її 17 січня 2019 року в строк до 12 :00 год встановити місце 18 січня 2019 року о 14:00 год та 18 січня 2019 року о 11:00 год ОСОБА_2 може забрати ОСОБА_3 для виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку. Сьогодні до 12:00 год інформувати ОСОБА_2 та державного виконавця про місце де ОСОБА_2 може забрати та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень та відпочинку. В разі ненадання інформації щодо місця де можна забрати дитину 18 січня 2019 року та 19 січня 2019 року та куди потрібно доставити після закінчення побачень чи відпочинку державним виконавцем буде самостійно встановлено місце проживання. 
Вимога отримана ОСОБА_1 18 січня 2019 року, про що вона визнає в скарзі.
18 січня 2019 року старшим державним виконавцем ОСОБА_1 була направлена вимога, в якій зобов`язувалось її надати пояснення з приводу того, чому не відбулася зустріч ОСОБА_2 з ОСОБА_3 з 14 січня 2019 року по 17 січня 2019 року та не було встановлено місце де в ці дні ОСОБА_2 міг забрати ОСОБА_3 для виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень та відпочину, та надати пояснення чи відбулося спілкування по телефону ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
З приводу спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_3 по телефону, зобов`язувалось ОСОБА_1 , щоб на протязі визначеного нею часу, а саме: з понеділка по четвер з 19:00 год до 20:30 год телефон за номером НОМЕР_1 був увімкнений за вказаним номером відбулося спілкування батька з дитиною, в разі якщо з якихось причин спілкування не відбулося щоразу надавати пояснення державному виконавцю.
Зобов`язано ОСОБА_1 щоразу не пізніше ніж за добу до побачень визначених рішенням суду встановити місце де ОСОБА_2 може забрати ОСОБА_3 для виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень та відпочину. В разі ненадання нею інформації де можна забрати дитину та куди потрібно доставити після закінчення побачень чи відпочинку державним виконавцем самостійно буде встановлено місце побачень.
Вказана вимога вручена ОСОБА_1 18 січня 2019 року, про що свідчить її підпис.
22 січня 2019 року старшим державним виконавцем було складено акт, що вимога державного виконавця від 18 січня 2019 року про надання пояснень з приводу чого не відбулося спілкування з 14 січня 2019 року по 17 січня 2019 року батька з дитиною.
Постановою державного виконавця від 22 січня 2019 року за невиконання боржником без поважних причин рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 1 700 грн.
Після складання акту і винесення постанови 22 січня 2019 року ОСОБА_1 надала пояснення щодо виконання вимог від 16 січня 2019 року, 17 січня 2019 року та 18 січня 2019 року.
24 січня 2019 року на електронну адресу Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області надійшло повідомлення боржника ОСОБА_1 щодо виконання рішення та визначення часу та місця побачення на 2019 рік, а саме щоп`ятниці о 14:00 год та щосуботи з 11:00 год до 19:00 год.
25 січня 2019 року старшим державним виконавцем було складено акт, 25 січня 2019 року боржник ОСОБА_1 без поважних причин повторно не виконала рішення суду, а саме, в зазначений час 14:00 год не привела дитину для побачення з батьком ОСОБА_2 .
Постановою державного виконавця від 25 січня 2019 року за невиконання боржником без поважних причин рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 3 400 грн.
25 січня 2019 року старшим державним виконавцем було направлено до Соснівського районного суду м. Черкаси подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
Постановою начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30 січня 2019 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.
Постановою старшого державного виконавця від 30 січня 2019 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
08 лютого 2019 року постановою начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження.
08 лютого 2019 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 березня 2019 року, залишеної без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, у задоволенні подання старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 відмовлено.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Правовідносини щодо виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 - VIII ( далі Закон - № 1404 - VIII) і Інструкцією з примусового виконання рішень, затвердженої наказом МУ України від 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі Інструкція).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадаться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягають виконавчі листи, що видаються судами.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404 - VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Із даної норми Закону випливає, що складання актів відноситься до процесуальних документів державного виконавця.
Відповідно до ст. 64-1 Закону № 1404 - VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
       Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
       У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
Відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.
Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.
У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.
У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.
У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).
Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.
До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.п. 8-10 Розділу ІХ Інструкції державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону № 1404 - VIII.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404 - VIII .
При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404 - VIII. 
У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України № 1404 - VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ у порядку, передбаченим законом.
Згідно ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особо дізналася або могла дізнатися про порушення її прав чи свобод.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України № 1404 - VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зробила висновок, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, необхідно дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу.
Враховуючи, що аналогічні правила щодо строків звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця передбачені й у ЦПК України. Апеляційний суд визнає наведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду обов`язковим у цій справі. ОСОБА_1 достовірно знала, що 14, 15, 16 та 17 січня 2019 року старший державний виконавець неприбула до будинку АДРЕСА_2 і не склала відповідний акт. До суду ОСОБА_1 звернулася 04 лютого 2019 року, тобто із спливом 17 днів. Заяву про поновлення пропущеного строку до суду не подавала.
Скаржник ОСОБА_1 зі змістом вищевказаних норм права не могла не бути обізнаною, адже ЦПК є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства судом і відповідно визначає процесуальний порядок звернення із такою скаргою та їх розгляд судом і доступний всім громадянам України. Скаржник має досвід участі в судових процесах поскільки неодноразово зверталася із скаргами на дії державної виконавчої служби.
Відповідно до статей 120-123 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
Суд першої інстанції неправильно відмовив у застосуванні вказаних норм закону, поскільки процесуальний строк починається із наступного дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення її права або свободи.
Ознайомлення представника скаржника із матеріалами виконавчого провадження не є початком процесуального строку.
Тому скарга в цій частині підлягає залишенню без розгляду.
В акті старшого державного виконавця від 22 січня 2019 року вказано, що при виході за адресою (адреса не вказана) на виконання вимоги державного виконавця від 18 січня 2019 року боржник не надав пояснення із приводу чому не відбулося спілкування з 14 січня 2019 року по 17 січня 2019 року батька з дитиною та подання пояснень з приводу спілкування із дитиною.
Строк виконання вимог від 18 січня 2019 року старшим державним виконавцем не встановлено.
Проте ОСОБА_1 22 січня 2019 року надала старшому державному виконавцю пояснення із цього приводу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 11 Закону № 1404 - VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.
Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 19 Закону № 1404 - VIII одним із зобов`язань боржника є надавати пояснення за фактами невиконання рішення або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Тобто, ні законом, ні старшим державним виконавцем не було встановлено строк надання пояснень боржником із приводу вимог вказаних у вимозі від 18 січня 2019 року.
Тому суд виходить із того, що такі пояснення боржник повинен був надати у розумні строки. Такі пояснення боржник надав на 4 день, із яких 2 дні були неробочими (субота, неділя), тобто в розумні строки.
Закон не передбачає будь-яких санкцій за надання боржником немотивованого пояснення.
Тому дії старшого державного виконавця з приводу складання акту від 22 січня 2019 року є протиправними.
Однією із вимог старшого державного виконавця від 18 січня 2019 року зобов`язано ОСОБА_1 щоразу не пізніше ніж за добу побачень визначених рішенням суду встановлювати місце де, ОСОБА_2 може забрати ОСОБА_3 ( в присутності ОСОБА_1 ) для виконання рішення про встановлення побачень з дитиною та місце куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.
У рішенні суду і виконавчому листі вказано, що зобов`язано ОСОБА_1 не пізніше ніж за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_2 засобами телефонного або електронного зв`язку про місце де він може забрати ОСОБА_3 та місце ( адресу) куди має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.
Із вказаного випливає, що вимога старшого державного виконавця відповідає рішенню суду і виконавчому листу.
Тому в цій частині скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Що стосується подій 25 січня 2019 року, то ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2 про місце побачення з дитино за адресою: АДРЕСА_3 :00 год. , в цей час за вказаною адресою знаходився стягувач ОСОБА_2 і старший державний виконавець . Вказаний факт викладений у скарзі і сторонами не оспорюється.
Із вказаного випливає, що старший державний виконавець здійснила перевірку виконання боржником рішення суду. Складання акту про виконання рішення суду ні ст. 64-1 Закону № 1404 - VIII, ні Інструкцією не передбачено. Складання акту передбачено тільки в разі невиконання без поважних причин боржником рішення суду.
Тому скарга в частині відмови старшого державного виконавця прибути у визначений ОСОБА_1 місце побачень і складання акту в порядку передбаченому ст. 64-1 Закону №1404 - VIII не підлягає до задоволення.
В цей же день боржник ОСОБА_1 не перешкоджала стягувачу ОСОБА_2 брати участь у визначений судом спосіб вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 і повідомила де ОСОБА_2 може забрати дитину. Примусова передача дитини стягувачу рішенням суду не передбачена. Проте старший державний виконавець склала акт про невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду. Тому підлягає до задоволення скарга в частині визнання противоправним дії старшого державного виконавця, які виразилися у внесенні в акт від 25 січня 2019 року відомостей, які не відповідають дійсності стосовно відмови боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду. Тому скарга в цій частині підлягає до задоволення.
Що стосується скарги в частині визнання протиправним дій старшого державного виконавця, які виразилися у вимогах виконати рішення суду в спосіб який не передбачений рішенням суду, а саме вивести дитину у місце яке боржником не визначалось як місце побачення та передати дитину стягувачеві при погодних умовах які унеможливлюють організацію побачень, то скарга в цій частині не підлягає до задоволення, поскільки скаржник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту.
Що стосується постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 30 січня 2019 року, то суд виходить із наступного.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 березня 2019 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, встановлено що ОСОБА_1 не вчиняла дій спрямованих на невиконання або ухилення від виконання рішення суду 25 січня 2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи.
Крім того, із вказаної постанови вбачається, що вказана постанова винесена начальником Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бондаренко А.М., але підписана старшим державним виконавцем Миколаєнко Т.М.
За таких обставин необхідно визнати постанову від 30 січня 2019 року неправомірною.
Ухвала суду першої інстанції в частині визнання протиправною постанову старшого державного виконавця від 30 січня 2019 року про закінчення виконавчого провадження в апеляційному порядку не оскаржується.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця задоволити частково.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Тетяни Миколаївни про внесення в акт від 22 січня 2019 року відомостей про невиконання ОСОБА_1 вимог старшого державного виконавця від 18 січня 2019 року.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Тетяни Миколаївни про внесення в акт від 25 січня 2019 року відомостей стосовно відмови ОСОБА_1 виконати рішення суду.
Визнати неправомірною постанову від 30 січня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.
Скаргу в частині визнання неправомірними бездіяльність старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Тетяни Миколаївни по неприбуттю 14, 15, 16 та 17 січня 2019 року до будинку АДРЕСА_2 та оформлення акту про неналежне виконання ОСОБА_1 рішення суду залишити без розгляду.
В решті в задоволенні скарги відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: