Постанова
Іменем України
 
18 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа №  127/9250/14-ц
провадження № 61-24243св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 законним представником якої є ОСОБА_4 ,  до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 законним представником якої є ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 грудня 2016 року у складі судді 
Жмудя О. О. та рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Марчук B. C., Луценка В. В., Сопруна В. В.,
 
учасники справи:
позивач - відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 законним представником якої є ОСОБА_4 ,
особи, які залучені касаційним судом на стороні малолітньої ОСОБА_3 : Служба у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації , Служба у справах дітей Вінницької міської ради
відповідач-позивач  - ОСОБА_4 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
1.   У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 з позовом, у якому просила: 
виділили їй у власність майно на загальну суму 11 316 757,60 грн та визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя збудований за спільні кошти та в період сумісного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 житловий будинок під літерою «Ф», з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , до складу якого входять: 1-й поверх: сходова клітина, площею 11,8 кв. м; туалет, площею 1,9 кв. м.; туалет, площею 2 кв. м ; кухня, площею 9,9 кв. м; коридор, площею 16,6 кв. м; комора, площею 14,2 кв. м; гардеробна, площею 11,9 кв. м; кімната, площею 13,9 кв. м.; кімната, площею 27,5 кв. м.; тамбур, площею 8,3 кв. м, спортзал, площею 62,1 кв. м; комора, площею 9,4 кв. м; коридор, площею 33,6 кв. м; тамбур, площею 1,7 кв. м. Разом по 1 поверху 224,8 кв. м;
2.   2-й поверх: коридор, площею 38,9 кв. м.; туалет, площею 1,9 кв. м; душова, площею 3,9 кв. м; кімната, площею 30,6 кв. м; гардеробна, площею 1,8 кв. м; кімната, площею 23,5 кв. м; гардеробна, площею 1,3 кв. м; кімната, площею 24,8 кв. м; гардеробна, площею 1 кв. м; коридор, площею 11,8 кв. м; кімната, площею 10,3 кв. м; гардеробна, площею 0,7 кв. м, гардеробна, площею 
0,7 кв. м; кімната, площею 11,2 кв. м; кімната, площею 15,3 кв. м; гардеробна, площею 0,7 кв. м; кімната, площею 13,6 кв. м; кімната, площею 14,7 кв. м: кухня, площею 8,1 кв. м.  Разом по 2-му поверху 214,8 кв. м;
у власність відповідача ОСОБА_4 виділити майно на суму 
20 258 642, 30 грн;
стягнути з ОСОБА_4 на її користь різницю вартості частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 4 470 942,35 грн;  1 677 085 грн. - 1/2 частину боргу за договорами позики.
3.   Позовна заява мотивована тим, що з 26 травня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2013 року. Від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
4.   Після розірвання шлюбу сторони деякий час продовжували разом займатися реалізацією товарів та техніки, які були придбані за спільні кошти. Однак, через погіршення стосунків, почали виникати суперечки з приводу користування спільно нажитим майном.
5.   Сторони не досягли згоди щодо добровільного поділу майна.
6.    ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, у якому просив: визнати за ним право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 ; приміщення магазину АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0150 га з несільськогосподарським цільовим призначенням, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; Ѕ ідеальної частки нежитлових будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; Ѕ ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,5659 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль «Mercedes-Benz», «Sprinter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «Mercedes-Benz», «Sprinter» 412D, 1998 року випуску; автомобіль «Reno» «Kangoo», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «MAN» «3.153», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль «Toyota Rav 4», 2007 року випуску; визнати боргові зобов`язання перед АТ «Сбербанк Росії» на підставі кредитного договору на залишок суми в розмірі 524 568,15 грн, спільною сумісною власністю з ОСОБА_1 
Ѕ ідеальну частку земельної ділянки площею 0,5659 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, розташованої по АДРЕСА_4 , кадастровий номер 0520681000:02:001:0252, зареєстровану за сторонами спору по 1/2 частці за кожним.
Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «309-D»,1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ;
Транспортний засіб марки «MAN» модель «19414 FLC», 2000 року випуску, реєстраційний  номер НОМЕР_5 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ;
Транспортний засіб марки «MAN» модель «19.314», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ;
Транспортний засіб марки «MAN» модель «18.272 МІ6», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 
(на сьогоді перебуває у фактичному володінні та розпорядженні іншої особи на підставі довіреності);
Транспортний засіб марки «Volkswagen Caddi», реєстраційний номер НОМЕР_8 , придбаний на підставі довіреності з правом керування та розпорядження на ім`я ОСОБА_4 і на ім`я ОСОБА_5 .
7.   Зустрічний позов мотивовано аналогічними обставиним про шлюб та придбання майна в шлюбі.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
8.   Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 грудня 
2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Виділено у власність ОСОБА_1 : житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_5 ; квартиру 
АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення - магазин АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0150 га за адресою: 
АДРЕСА_3 ,  цільове призначення - для комерційних потреб; частину житлового будинку - 27/100, розташованого по 
АДРЕСА_7 ; нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, площею 0,5659 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; автомобіль «Merсedes-Benz»,«Sprinter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «Reno» «Kangoo», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «MAN» «19.414 FLC», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль «Merсedes-Benz», «412-Д», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; товарів на суму 663 358 грн, які знаходяться у приміщенні складу за адресою: 
АДРЕСА_4 , оцінених згідно висновку експертів 
від 15 березня 2016 року, на підставі акту опису і арешту ВДВС Вінницького РУЮ від 12 червня 2014 року. Всього майна на суму 11 316 757, 60 грн.
Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , збудований за спільні кошти та в період сумісного проживання, житловий будинок літ. «Ф», з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У власність ОСОБА_4 виділено: житловий будинок 
АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 , до складу якого входять: 1-й поверх: сходова клітина, площею 11,8 кв. м; туалет, площею 1,9 кв. м; туалет, площею 2  кв. м; кухня, площею 9,9 кв. м; коридор, площею 16,6 кв. м; комора, площею 14,2 кв. м; гардеробна, площею 11,9 кв. м; кімната, площею 13,9 кв. м; кімната, площею 27,5 кв. м; тамбур, площею 8,3 кв. м; спортзал, площею 62,1 кв. м.; комора, площею 
9,4 кв. м; коридор, площею 33,6 кв. м; тамбур, площею 1,7 кв. м. Разом 
по 1 поверху  224,8 кв. м.
2-й поверх: коридор, площею 38,9 кв. м; туалет, площею 1,9 кв. м; душова, площею 3,9 кв. м; кімната, площею 30,6 кв. м; гардеробна, площею 
1,8 кв. м; кімната, площею 23,5 кв. м; гардеробна, площею 1,3 кв. м; кімната, площею 24,8 кв. м; гардеробна, площею 1 кв. м; коридор, площею 11,8 кв. м; кімната, площею 10,3 кв. м; гардеробна, площею 0,7 кв. м, гардеробна, площею 0,7 кв. м; кімната, площею 11,2 кв. м; кімната, площею 15,3 кв. м; гардеробна, площею 0,7 кв. м; кімната, площею 13,6 кв. м; кімната, площею 14,7 кв. м; кухня, площею 8,1 кв. м. Разом по 2-му поверху 214,8 кв. м.
земельну ділянку, площею 0,0731 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль «Merсedes-Benz» «309-D», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль «MAN» «3.153», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль «MAN» «19.314», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; автомобіль «MAN» «18272 МІ6», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 .
У власності ОСОБА_4 залишено спільне сумісне майно у вигляді товарів на загальну суму 5 520 004 грн, які знаходяться у приміщеннях складу та магазину за адресою: 
АДРЕСА_2 та по вул. АДРЕСА_1 , оцінених згідно висновку експертів від 15 березня 2016 року, на підставі актів опису і арешту ВДВС Вінницького РУЮ 
від 10 червня 2014 року, ВДВС Староміського РУЮ від 12 червня 2014 року, 
13 червня 2014 року, 16 червня 2014 року. Всього майна на суму 
20 258 642, 30 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю вартості її частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 
4 470 942,35 грн;  1 677 085 грн, що становить 1/2 частину боргів подружжя за договорами позики та 105 146,80 грн понесених судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом 
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності відмовлено.
9.   Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю ОСОБА_1  факту набуття наведеного нею майна в період спільного проживання ж ОСОБА_4 , а відтак, таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, яка підлягає поділу між сторонами в рівних частках.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
10.   Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22 березня 2017 року, з урахування додаткового рішенням цього ж суду від 10 квітня 2017 року, рішення суду першої інстанції змінено.
11.   Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Виключено з розподілу на користь ОСОБА_1 17/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_7 , вартістю 378 306 грн, у власність ОСОБА_1  виділено 1/10 частку цього будинку, вартістю 221 778 грн, залишено у її власності майна на загальну суму 10 938 451,60 грн.
Виключено з розподілу на користь ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0731 га, розташовану по АДРЕСА_1 , вартістю 
1 076 171 грн, залишивши у його власності майна на загальну суму 
19 182 471,30 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю вартості у частці поділеного спільного майна подружжя у розмірі 4 122 009, 85 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 607 006 грн, що становить Ѕ частку боргів подружжя за договором позики. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
12.   Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції  неповно встановив фактичні обставини справи та не дав належної правової оцінки пояснення сторін у справі.
13.   Апеляційний суд також указав, що ОСОБА_4 визнав, що він отримав у борг від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 40 400 доларів США та 5 800 Євро, про що свідчить розписка написана його колишньою дружиною ОСОБА_1 . Зазначив, що борг до цього часу не повернули. Інші боргові зобов`язання перед ОСОБА_7 не визнав. Однак, отримання такої позики доведено поясненнями свідка ОСОБА_7 та бухгалтерськими документами. Кошти витрачено для придбання товару, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
14.   Суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги боргові розписки надані ОСОБА_4 , оскільки останній не довів факт отримання коштів жодним належним і допустимим доказом. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15.   У касаційній скарзі, поданій у березні  2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 
ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
16.   Доводи касаційної скарги зводяться до того, що при вирішенні спору судами порушено вимоги статей 60, 71 СК України, оскільки при розгляді справи суди враховували обсяг спільно нажитого майна, наявного на час розгляду справи, при цьому не врахували час припинення сторонами  спільного ведення господарства.
17.   Заявник також указує, що спірне майно може бути поділено в натурі, що підтверджується великою кількістю цього майна. Тому відсутні будь-які підстави до висновків щодо неможливості поділу майна, в тому числі із-за наявності неподільних речей. Суди не встановили наявності неподільних речей. Проведено розподіл майна, яке є незавершеним будівництвом.
 
Доводи інших учасників справи
18.   Заперечення ОСОБА_1  на касаційну скаргу аргументовано тим, що  доводи касаційної скарги необґрунтовані, а ухвалені у справі судові рішення є законними та справедливими.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та процесуальні дії вчинені судом касаційної інстанції
19.   Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження, справу витребувано із суду першої інстанції.
20.   15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального 
кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
21.   Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
22.   Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення 
змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
23.   У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
24.   ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 померла.
25.   Ухвалою Верховного суду від 23 жовтня 2019 року залучено  до участі правонаступника позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , -  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , законним представником якої є її батько ОСОБА_4 , Службу у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації
26.   Ухвалою Верховного суду від 04 грудня 2019 рокузалучено до участі у розгляді справи Службу у справах дітей Вінницької міської ради та відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27.   З 26 травня 1991 року по 07 червня 2013 року ОСОБА_4 та 
ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
28.   За період сумісного проживання та за спільні кошти ними було придбано наступне майно: нежитлове приміщення - магазин АДРЕСА_2 , площею 123,3 кв. м; земельна ділянка, площею 0,0150 га за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення - для комерційних потреб; нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка , площею 0,5659 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; житловий будинок 
АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0731 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_5 ; квартира АДРЕСА_6 ; частина житлового будинку, що розташована по 
АДРЕСА_7 ; автомобіль «Mercedes-Benz»,«Sprinter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «Mercedes-Benz» «309-D», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль «Reno»«Kangoo», 
2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «MAN» «19.414 FLC», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль «MAN» «8.153», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль «MAN» «19.314», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; автомобіль «Mercedes-Benz», «412-Д»,  1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; автомобіль «MAN» «18272 М16», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; товари (опалювальна техніка (котлів), сільськогосподарська техніка, електроінструменти тощо) на загальну суму 6 183 362 грн.
29.   Крім того, в період шлюбу, сторонами у дворі будинку 
АДРЕСА_1 побудовано окремий будинок під номером №119-А. Станом на 2012 рік будинок був 100% готовності, було закуплено та встановлено офісні меблі. Свідоцтво про право власності отримано на ім`я ОСОБА_4 01 квітня 2015 року.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
30.   Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
31.   Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
32.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
33.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
34.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
35.   Предметом позову у справі, яка переглядається, є поділ майна між подружжям.
36.   У касаційній скарзі ОСОБА_4 висловив незгоду щодо проведеного судами поділу майна подружжя. Наполягає на неповному встановленні фактичних обставин справи, зокрема, щодо обсягу та вартості майна, яке підлягає поділу. Посилається не безпідставне включення майна, яке  перебуває у третіх осіб та набуте після припинення шлюбних відносин. 
37.   Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.
38.   Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.
39.   Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
40.   Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті  60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частини другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
41.   До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).
42.   Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
43.   При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення 
частин четвертої та п`ятої статті  71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
44.   Суд першої інстанції виділив у власність ОСОБА_1 майна на суму 
11 316 757, 60 грн, а у власність ОСОБА_4 - майна на 
суму 20 258 642, 30 грн. При цьому суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю вартості її частки у праві спільної сумісної власності подружжя в розмірі 4 470 942,35 грн. 
45.   Апеляційний суд зменшив виділене майно: ОСОБА_1 до 
10 938 451,60 грн; ОСОБА_4 до 19 182 471,30 грн та зменшив стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різниці у частці поділеного спільного майна подружжя до 4 122 009, 85 грн.
46.   Покладаючи на  ОСОБА_4 обов`язок по сплаті на користь 
ОСОБА_1 різниці у частці поділеного спільного майна подружжя, судами не встановлено, яке саме майно подружжя є неподільним, та, чи є можливість у ОСОБА_4   сплатити різницю вартості  часток майна , яка становить понад 4 000 000 грн.
47.   Проаналізувавши матеріали справи, суд вважав доведеним, що спільним сумісним майном сторін, є: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_5 ; квартира 
АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення - магазин 
АДРЕСА_2 , площею 123,3 кв.м.; земельна ділянка, площею 0,0150 га за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення - для комерційних потреб; 27/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_7 ; нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 1489 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка, площею 0,5659 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; житловий будинок АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0731 га, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 ; автомобіль «Mercedes-Benz» «Sprinter», 
2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «Reno» «Kangoo», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «MAN» «19.414 FLC», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль «Mercedes-Benz», «412-Д», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; автомобіль «Mercedes-Benz» «309-D», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль «MAN» «3.153, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль «MAN» «19.314», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; автомобіль «MAN» «18272 МІ6», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; товари на суму 6 183 362 грн, які знаходяться у приміщенні складу за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщеннях складу та магазину за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; боргові зобов`язання на загальну суму 125 400 доларів США та 5 800 євро, що еквівалентно 3 354 170 грн. та товари згідно актів опису майна.
48.   Зіславшись на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя  ОСОБА_2 , суд не з`ясував вартості кожного із найменувань майна, яке підлягає поділу, джерело  і час його  придбання, зважаючи на те, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області   від 07 червня 2013 року. 
49.   Судові рішення не містять висновків про те, що після розірвання шлюбу  сторони продовжували проживати однією сім`єю. Навпаки, звертаючись у травні 2013 році з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_4 вказував, що більше року сторони проживають окремо. Дана обставина також встановлена судом при розгляді справи про розірвання шлюбу.
50.   Ухваленими у справі судовими рішеннями на користь ОСОБА_4 серед іншого виділено автомобіль «MAN» «18272 МІ6», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 .
51.   Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
52.   За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 
53.   Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
54.   Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
55.   Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
56.   За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.
57.   До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. 
58.   У порядку поділу майна подружжя на користь ОСОБА_4 виділено автомобіль MAN 18272M16, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 
59.   Разом із тим, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 травня 2016 року, яке ухвалене до рішення про поділ майна, право власності на вказаний автомобіль визнано за ОСОБА_9 . 
60.   Тобто, в такому разі до складу спільної сумісної власності входять кошти, одержані від його відчуження, а не сам транспортний засіб.
61.   Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 
62.   Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. 
63.   Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. 
64.   При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил  у збудованому об`єкті нерухомості. 
65.   Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст. ст.  335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з незаборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
66.   Визнаючи об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 житловий будинок літ. «Ф», з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд не дав жодної правової оцінки акту поточних змін від 13.11.2013 року, згідно якого житловий будинок «Ф», тамбур «а-14», сараї «У», «Х», літня кухня «У-1», гаражі «Д», «У-2» , прибудова «а-13» збудовано самочинно ( т.6 а.с.200).
67.   Отже, судом фактично визнано право власності на майно за кожним із подружжя в той час, як право власності на зазначене майно не підтверджено правовстановлюючими документами, виданими в установленому законом порядку.
68.   Наведені вище обставини свідчать про неповне встановлення судами конкретних фактичних обставин справи, а саме, неповно встановлено обсяг спільно нажитого майна подружжя ОСОБА_2 , наявного на час припинення спільного ведення господарства, у тому числі, яке  перебуває у власності третіх осіб, не з`ясовано його дійсну вартість на час розгляду справи, джерело і час придбання, що свідчить про неправильне застосуванням судами положень статей 60, 70, 71 СК України.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
69.   У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
70.   Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
71.   За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
2. Рішення  Вінницького міського суду Вінницької області від 15 грудня 
2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 березня 
2017 року скасувати.
3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
                                                                                                                   С. Ю. Мартєв
                                                                                                                   І. М. Фаловська
                                                                                                                   С. П. Штелик