УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/7266/18 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А. 
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/7266/18 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про зняття обтяження
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Галасюка Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Просив зняти обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 21 квітня 2017 року про заборону відчуження автомобіля марки Fiat Linea, 2013 року випуску, номер об`єкта НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинений реєстратором Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи». 
Позов обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року придбав вищезазначений автомобіль, який 27 вересня 2016 року поставив на облік та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Під час реєстрації придбаного ним автомобіля будь-які обтяження даного транспортного засобу були відсутні. Пізніше довідався про те, що 21 квітня 2017 року реєстратором Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про заборону відчуження належного йому на праві власності автомобіля. Запис внесено на підставі договору застави від 20 травня 2013 року №ZR00A+28388845, укладеного із ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк». На момент придбання та перереєстрації автомобіля будь-які обтяження були відсутні, оскільки здійснити реєстрацію за наявності обтяження неможливо. Між ним та відповідачем відсутні будь-які кредитні правовідносини. За відсутності обтяження автомобіля на момент його придбання він є добросовісним набувачем транспортного засобу.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2019 року позов задоволено та вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На думку скаржника, позивач не є добросовісним набувачем автомобіля в розумінні положень ст.388 ЦК України, оскільки на момент укладення ним договору купівлі-продажу обтяження на заставний транспортний засіб було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, запис від 06 серпня 2016 року 15:41:15.

Представник ОСОБА_1  - ОСОБА_2  подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наполягає на тому, що на момент придбання позивачем автомобіля відомості про обтяження даного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні. ОСОБА_1 не знав та не міг знати про наявність договору застави з банком, а тому є добросовісним набувачем. Запис від 06 серпня 2016 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на який посилається скаржник, стосується автомобіля Daewoo Nexia (2011 року випуску), а не Fiat Linea (2013 року випуску). Відомості про предмет обтяження, які повністю збігаються із інформацією про автомобіль позивача, були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 21 квітня 2017 року, тобто після придбання та реєстрації ОСОБА_1 автомобіля.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що за договором купівлі-продажу №184/2016/031064 ОСОБА_1 26 серпня 2016 року купив автомобіль марки Fiat Linea, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 (а.с.6-7). У розділі 1 даного відплатного договору, за умовами якого позивач купив спірний автомобіль, зазначено, що цей транспортний засіб у заставі не перебуває.

Із копій листа Регіонального сервісного центру в Житомирській області від 20 червня 2018 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідує, що згідно з даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС автомобіль марки Fiat Linea, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_1 зареєстрований за позивачем з 26 серпня 2016 року (а.с.8-9).

Отже, під час реєстрації спірного транспортного засобу за позивачем будь-які обтяження або обмеження щодо вказаного автомобіля були відсутні, що підтверджується вищевказаним листом.

Згідно з витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна 21 квітня 2017 року реєстратором Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» внесені зміни щодо об`єкта: вилучено транспортний засіб марки Fiat Linea, 2013 року випуску, номер об`єкта НОМЕР_6, н.д.р. НОМЕР_1 та додано інший транспортний засіб марки Fiat Linea, 2013 року випуску, номер об`єкта НОМЕР_3, н.д.р. НОМЕР_1 , із посиланням на договір застави від 20 травня 2013 року №ZR00A+28388845, укладений із ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.50).

Застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходить у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом із тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що ОСОБА_1 є третьою особою у правовідносинах, що випливають із договору застави від 20 травня 2013 року, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент вчинення позивачем договору купівлі-продажу (26 серпня 2016 року), останній є добросовісним набувачем, оскільки належними та допустимими доказами не спростовано тієї обставини, що ОСОБА_1 не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк».

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають із третіми особами. 

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження його рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №57773399 (пошук запиту за номером кузова, що у даному випадку є ідентифікуючою ознакою), на який посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі, вбачається, що 06 серпня 2016 року 15:41:15 реєстратором Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» були внесені зміни щодо об`єкта обтяження: вилучено транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , н.д.р. НОМЕР_5 та додано транспортний засіб марки Daewoo Nexia, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , н.д.р. НОМЕР_1 (а.с.49-50). Тобто, 06 серпня 2016 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості щодо транспортного засобу, який за його маркою та роком випуску не тотожний автомобілю, що є предметом договору купівлі продажу від 26 серпня 2016 року, тобто не є тотожним автомобілю марки Fiat Linea, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_1 , а тому посилання в скарзі на те, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна  06 серпня 2016 року були внесені відомості щодо обтяження спірного автомобіля спростовуються матеріалами справи.  

Окрім того, відомості, які були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08 серпня 2016 року з підставою обтяження - договір застави від 20 травня 2013 року № №ZR00A+28388845, укладений із ПАТ КБ «ПриватБанк», також не є тотожними з спірним автомобілем за номером кузова. Так, куплений позивачем 26 серпня 2016 року автомобіль має кузов № НОМЕР_3 , а до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08 серпня 2016 року були внесені відомості щодо автомобіля із кузовом № НОМЕР_6 .

Лише  21 квітня 2017 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості щодо обтяження автомобіля, які тотожні за маркою, датою випуску, номером кузова та номером державної реєстрації автомобілю, який купив 26 серпня 2016 року позивач. Тобто, на момент купівлі позивачем спірного автомобіля (26 серпня 2016 року) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження даного автомобіля були відсутні (внесені 21 квітня 2017 року).

Отже, встановивши, що на час придбання спірного автомобіля позивачем, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника, тобто ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем, оскільки на час придбання автомобіля за відплатним договором останній не знав та не міг знати про наявність договору застави.

Відповідно до частини першої ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір, за яким позивач купив автомобіль, був би визнаний у судовому порядку недійсним. Законом прямо не встановлена недійсність такого правочину. Отже, він вважається правомірним.

За таких обставин, установивши, що 21 квітня 2017 року накладено обтяження на належний позивачу на праві власності автомобіль, який він набув на законних підставах 26 серпня 2016 року, тобто обтяження було встановлено через майже вісім місяців після укладення відплатного договору та реєстрації уповноваженим органом спірного транспортного засобу за позивачем, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що такі порушення підлягають усуненню шляхом зняття обтяження. Доводи апеляційної висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки на момент укладення договору запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній та позивач набув майно на підставі відплатного договору, а відтак є добросовісним набувачем.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 20 січня 2020 року.