ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1890/20 Справа № 201/12290/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара заборгованості із виплати заробітної плати, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за січень 2001 року з ДНУ імені Олеся Гончара (а.с.1).
       Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ДНУ імені Олеся ОСОБА_2 заборгованості із виплати заробітної плати (а.с.14).
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції (а.с. 16-17, 23-24).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Відмовляючи у задоволені заяви про видачу судового наказу суд послався на те, що заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
       Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
       Стаття 163 ЦПК України встановлює форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Зокрема, відповідно до п.п.4, 5 ч.2 цієї статті у заяві повинно бути зазначено: 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. А відповідно до п.4 ч.3 цієї статті до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
       Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить стягнути з боржника нараховану, але не виплачену суму 30,97 грн заробітної плати, за січень 2001 року.
       До заяви було додано розрахунок нарахованої заробітної плати та виписку із розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату.
        З зазначених документів вбачається, що згідно графи 18 (отримано через касу ДНУ) виписки із розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату заявник отримала за січень 2001 року саме 207, 97 гривень, а згідно розрахунку від 05 травня 2010 року заявнику було нараховано до виплати, як вказано у заяві, усього 177 гривень.
       Тобто, з зазначеного вбачається, що заявником (працівником) згідно виписки із розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату отримано заробітну плату у більшому розмірі ніж згідно розрахунку від 05 травня 2010 року, а тому не вбачається, що у вказаного боржника перед заявником виникла зазначена у заяві заборгованість, що він просить стягнути.
       Належних доказів на підтвердження права вимоги заявника зазначених грошових коштів до заяви не надано.
       Враховуючи зазначене, посилання заявника на недоотримання нарахованої, але не виплаченої, за січень 2001 року, заробітної плати спростовуються матеріалами справи.
       З урахуванням наведеного, відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, за січень 2001 року, з ДНУ імені Олеся Гончара, суд першої інстанції вірно виходив із того, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.
       Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.
       Оскільки, суд першої інстанції постановив ухвалу суду з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Судді: