ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2020 року 
Київ
справа №802/2395/14-а
адміністративне провадження №К/9901/5308/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства "Злагода Агро-1" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року (суддя Комар П.А.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року (головуючий суддя Полотнянко Ю.П., судді: Загороднюк А.Г., Драчук Т.О.) у справі за позовом Фермерського господарства "Злагода Агро-1" до Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року Фермерське господарство "Злагода Агро-1" (далі - Фермерське господарство, позивач) звернулось до суду з позовом до Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (яку протокольною ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року замінено її правонаступником - Гайсинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області; далі - Інспекція, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 червня 2014 року №0000312200 та №0000302200.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Інспекції №0000302200 від 05 червня 2014 року залишено без розгляду на підставі відповідної заяви позивача.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство посилалось на безпідставність висновків відповідача про порушення Товариством положень податкового законодавства та формування відповідних податкових вигод за результатами господарських операцій із контрагентами - ТОВ «Камео», ТОВ «Вінницька птахофабрика» та ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп», які, як вважає податковий орган, фактично не відбулися, оскільки такі господарські операції є реальними та їх виконання підтверджується сукупністю належних доказів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, надавши правову оцінку обставинам справи, визнав обґрунтованими доводи контролюючого органу про те, що операції між позивачем та його контрагентами (ТОВ «Камео», ТОВ «Вінницька птахофабрика» та ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп») не мали реального характеру, оскільки протягом вересня-грудня 2012 року позивач не міг реалізувати 565,26 т соняшнику, враховуючи, що залишків соняшнику у Фермерського господарства не було, а зібраний у 2012 році урожай не міг становити понад 500 т, до того ж частина врожаю станом на січень 2013 року ще знаходилась на полях, відтак прийшов до висновку про законність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з рішеннями судів, Фермерське господарство звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просило їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В своїй касаційній скарзі посилалось на неврахування cудами під час надання оцінки оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню тієї обставини (на яку воно звертало увагу), що документальна позапланова невиїзна перевірка господарства була призначена згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на підставі постанови слідчого першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 08 квітня 2014 року, в той же час у відповідності до пункту 86.9 статті 86 ПК України до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду контролюючий орган не мав права приймати податкове повідомлення-рішення про нарахування грошового зобов`язання за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність; разом з тим позивач зазначав, що контролюючим органом раніше вже проводилась перевірка дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства за той самий період, що й у даній справі (з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року), й за наслідками судового перегляду прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень встановлено реальність здійснюваних Фермерським господарством з контрагентами ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп", ТОВ "Вінницька птахофабрика" та ТОВ "Камео" операцій, а відтак ці обставини у відповідності до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягали дослідженню під час розгляду даної справи.

повторність проведення відповідачем перевірки й винесення податкового повідомлення-рішення про донарахування ПДВ, невідповідність висновків судів наявним у справі доказам, а також на 

Відповідач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що в період з 15 травня 2014 року по 21 травня 2014 року посадовими особами Інспекції проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Фермерського господарства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року, призначену згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, за результатами якої складено акт від 30 травня 2014 року №361/2200/33420581, в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 209.2, 209.6 статті 209 ПК України.

На підставі акту перевірки Інспекцією винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0000312200 від 05 червня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за основним платежем на 354662,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 434826,50 грн.

Спірне податкове повідомлення-рішення базується на викладених в акті перевірки висновках щодо порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 209.2, 209.6 статті 209 ПК України та заниження ПДВ за вересень-грудень 2012 року на загальну суму 354662,00 грн. у зв`язку із непідтвердженням реалізації Фермерським господарством соняшника ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп" на суму 1146882,38 грн., ТОВ "Вінницька птахофабрика" на суму 1015940,28 грн., ТОВ "Камео" на суму 265505,50 грн. (всього 565,26 т).

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України однією з підстав проведення документальної позапланової виїзної перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесених ними відповідно до закону.

За змістом пункту 86.9 статті 86 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Таким чином відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав органу податкової служби для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов`язання платнику податків за результатами перевірки, призначеної у кримінальній справі.

Як вже зазначалось в цій постанові, у справі, яка розглядається, документальна позапланова невиїзна перевірка Фермерського господарства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 30 травня 2014 року №361/2200/33420581, який, в свою чергу, був підставою винесення оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення від 05 червня 2014 року №0000312200, була призначена саме згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України й на підставі постанови слідчого першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 08 квітня 2014 року в межах кримінального провадження №32013010000000208 по обвинуваченню голови Фермерського господарства ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України.

В той же час суди попередніх інстанцій не надали оцінки та не перевірили в контексті наведених законодавчих норм обставин щодо наявності або відсутності у відповідача в ситуації, яка розглядається, правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення як такого.

Разом з тим у межах спірних відносин підстави та спосіб реалізації податковим органом владних управлінських функцій залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій, які акт перевірки позивача оцінили як доказ складу податкових правопорушень без урахування того, що останній є доказом, отриманим в межах кримінального провадження, й статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Як встановлено статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене й зважаючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 КАС України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому під час її нового розгляду необхідно врахувати викладене, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку й правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права, ухваливши законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства "Злагода Агро-1" задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду