Дата документу 18.02.2020 Справа № 333/1013/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 333/1013/17                                                  Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
Провадження №22ц/807/411/20                            Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 лютого 2020 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Крилової О.В.,
Кухаря С.В., 
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької області по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької області по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 16 березня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3 . 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини визначено за ОСОБА_1 . 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.01.2012 року. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість. 
Зазначала, що на початку лютого 2017 року, ОСОБА_2 забрав дитину до себе та не повертає її. Всі розмови позивача з даного приводу ігнорує, рішення суду яким встановлено місце проживання їхньої дитини не визнає, та пояснює, що поверне дитину лише при наявності відповідного рішення.
ОСОБА_1 вказувала, що їй на праві власності належить ј частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 28890 від 30.05.2008 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19642314 від 23.07.2008 року. 
В даній квартирі для дитини створені всі необхідні умови для її проживання, та нормального розвитку. Вона має кімнату, яка мебльована для її комфорту.
Позивач зазначала, що має самостійних дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки, займається її вихованням. 
Вказує, що відповідач веде аморальний спосіб життя, дозволяє собі застосувати фізичну силу до неї навіть у присутності їхньої дитини. Перебуваючи у батька, дитина стала більш замкнутою, у зв`язку з чим у позивача складається враження, що вона чогось боїться. 
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд визначити місце поживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.
У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про визначення місця проживання дитини. 
В обґрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_2 зазначав, що з 16 березня 2010 року перебув з ОСОБА_1 у шлюбі, який на цей час розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на цей час проживає з ним.
Зазначав, що після розлучення, за їхньою взаємною згодою, донька почала проживати з ОСОБА_1 . Він добровільно надавав відповідачу матеріальну допомогу на утримання доньки, займався її вихованням, відвідував дитину, займався підготовкою дитини до школи, водив її на підготовчі курси. Його не влаштовувало те, як ОСОБА_1 доглядала, виховувала та утримувала дитину, але він заспокоював себе тим, що в подальшому все влаштується. Приблизно з середини січня 2017 року, він забрав доньку та вона почала мешкати з ним. Причиною стало те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, жорстоко поводилась з дитиною. Він дізнався про те, що ОСОБА_1 била дитину шнуром від телефону, тягала за волосся, морально знущалась над донькою. Часто залишала доньку одну вдома. Інколи брала її з собою та ночувала з нею у сторонніх осіб, не дотримувалась розпорядку для дитини, гуляла з нею до ночі. В середині січня 2017 року ОСОБА_1 таємно забрала у дитини кошти, які їй подарували. Дитина це побачила та розповіла його матері. Після цього відповідач побила дитину та вигнала з дому. З цього часу дитина проживає з ним, боїться ОСОБА_1 та не бажає проживати з нею. 
З приводу визначення місця реєстрації дитини з ним він звертався до РА ЗМР по Комунарському району, як органу опіки та піклування, де йому порадили звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Вказує, що між ним та донькою існують гарні стосунки, вона тягнеться до нього, він матеріально утримує її, створив для дитини всі необхідні умови для життя, розвитку, виховання. Він допомагає дитині в навчанні, відвідує гімназію, в якій вона навчається, цікавиться її розвитком, готує її до майбутнього життя. 
Зазначав також, що він є матеріально забезпеченим, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, його родичі згодні надавати йому необхідну допомогу у вихованні доньки. 
ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 не має необхідних умов для проживання їхньої дитини, вважає, що перебування дитини разом із відповідачем небезпечно для життя та здоров`я їхньої доньки. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Спиртні напої він не вживає, не палить, характеризується позитивно, добре ставиться до доньки. Представники Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді обстежили умови проживання доньки з ним та були задоволені умовами проживання доньки та їхніми з нею відносинами.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним. 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи., просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваному рішенні суду міститься посилання на довідку про працевлаштування відповідача, яка була прийнята судом поза межами строку, встановленого ч.1,3,4 ст. 83 ЦПК України. Крім цього, ця довідка, на думку скаржниці не свідчить про стабільність заробітної плати ОСОБА_2 , оскільки датою його працевлаштування зазначено 02 липня 2018 року, натомість, півтора роки до цього, він взагалі не працював, та мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. ОСОБА_2 також зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог щодо наведення у мотивувальній частині рішення даних про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінки всіх доказів. Так, скаржниця зазначає, що в своєму позові посилалася окрім іншого на те, що відповідач по справі веде аморальний спосіб життя, дозволяє собі застосовувати фізичну силу до неї навіть у присутності дитини. Перебуваючи у батька, дитина також стала більш замкнутою, що підтверджується висновком судово-психологічного експерта. Судом також не було враховано участь батька у житті дитини до моменту, коли остання почала мешкати разом з ним. Залишено поза увагою звукозапис телефонної розмови мати з донькою, фотокартки, відеоматеріали розмов, які спростовують твердження ОСОБА_2 наведені у зустрічному позові. 
22 січня 2020 року від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 в порядку ст. 360 ЦПК України, надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з доводами якої він не погоджується. Зазначає, що весь цей час він цілком утримує доньку, ОСОБА_1 ніякої участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Відповідно, ОСОБА_2 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що дитини проживає з ним. Зазначає, що під час розгляду цієї справи була врахована думка дитини, яка пояснила, що боїться матір та бажає проживати з батьком. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 пояснила суду, що її донька погано ставилась до онуки, та онука на цей час дійсно не бажає проживати з матір`ю. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком. Також ОСОБА_2 посилається на те, що більше трьох років дитини проживає з ним, нарікань та зауважень щодо неналежних умов проживання дитини в матеріалах справи не має, а отже рішення підлягає залишенню без змін, а скарга - без задоволення.
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької області по Комунарському району у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої  дитини,  виходив із доцільності визначення місця проживання з батьком.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським ВРАЦС ЗМУЮ, актовий запис № 93, що сторони перебували у шлюбі з 16 березня 2010 року (т. 1 а.с. 6).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 01 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Рішення набуло законної сили 12.12.2011 року (а.с. 8).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським ВРАЦС ЗМУЮ, актовий запис № 380 (т. 1 а.с. 7).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 січня 2012 року. Рішення набуло законної сили 13.04.2012 року (т. 1 а.с. 25).
Сторонами не заперечується, що після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_3 проживала з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві спільній сумісній власності разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 28890 від 30.05.2008 року, видане згідно з розпорядженням голови рай адміністрації від 30.05.2008 року та зареєстроване ОП ЗМБТІ 23.07.2008 року (т. 1 а.с. 55-56). 
Відповідно до характеристики від 25.03.2017 року, за підписом 14-ти сусідів, ОСОБА_1 , яка мешкає за вище вказаною адресою, характеризується позитивно, у стані алкогольного сп`яніння або у неадекватному стані її ніхто із сусідів не бачив. Має доньку ОСОБА_3 , 2010 року народження, дитина завжди доглянута, виглядає охайно. Будь-яких скарг від дитини на матір ніхто не чув. (т. 1 а.с. 53).
В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження працевлаштування ОСОБА_1 .
З розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області вбачається, що станом на 31 квітня загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 34655,77 грн. (т. 1 а.с. 57).
Відповідно до довідки КУ «ОКПЛ» ЗОР та КУ «ОКНД» ЗОР від 27.12.2017 року, ОСОБА_1 на обліках в даних закладах не перебуває (т. 1 а.с. 148).
Встановлено також, що з лютого 2017 року по теперішній час, ОСОБА_3 проживає з батьком, за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до характеристики від 30.03.2017 року, виданої квартальним комітетом № 9, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 1987 року. За період проживання скарг від сусідів на нього не надходило. ОСОБА_2 , проживає з донькою ОСОБА_3 , 2010 року народження. За показаннями свідків працьовитий, товариський, в биту доброзичливий, чуйний, займається вихованням дитини (т. 1 а.с. 33).
Відповідно до довідки ПП «Бізнес-Офіс № 6» від 05 липня 2018 року за № 05/07, ОСОБА_2 працює на посаді офіс-менеджера ПП «Бізнес-Офіс № 6» з 02.07.2018 року, з окладом згідно зі штатним розкладом (т. 1 а.с. 212).
З листа директора Запорізького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді № 850/03-К від 03 квітня 2019 року, вбачається, що 16 березня 2017 року до їхнього центру усно звернувся ОСОБА_2 з питання жорстокого поводження його колишньої дружини ОСОБА_1 відносно їх спільної доньки ОСОБА_3 , 2010 р.н., а також щодо перевірки умов проживання дитини за місцем мешкання батька: АДРЕСА_2 . 
16 березня 2017 року спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді було здійснено вихід в родину за фактичним місцем проживання дитини за вищевказаною адресою. Під час бесіди ОСОБА_2 пояснив, що мати дитини жорстоко поводиться, ображає та б`є її, неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Як наслідок, починаючи з січня 2017 року малолітня дитина почала проживати з батьком, бабусею та дідусем. Зі слів ОСОБА_2 , за цей період донька стала більш спокійна, додатково почала займатися малюванням. Бабуся ОСОБА_11 підтвердила, що мати дитини дуже погано до неї ставилася, часто кричала та ображала її. 
20 березня 2017 року до Запорізького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від відділу С(у)СД по Комунарському району ЗМР надійшов лист щодо вчинення насильства відносно малолітньої ОСОБА_3 з боку її матері ОСОБА_1 . З цього питання було проведено бесіду з ОСОБА_1 , яка разом зі своїми батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час бесіди остання повідомила, що офіційно розлучена з батьком дитини, має з ним складні та напружені відносини. Жінка розповіла, що ОСОБА_2 незаконно забрав до себе доньку та її речі. Звинувачення в свою адресу стосовно жорстокого поводження з донькою ОСОБА_1 спростовує, вважає наклепом з боку колишнього чоловіка та своєї матері. Зі слів ОСОБА_12 , вона зверталася до правоохоронних органів з метою повернення доньки додому, однак дівчинка виявила бажання залишитись з батьком.
Також, спеціалістом Центру було проведено бесіду в телефонному режимі з ОСОБА_5 , яка також підтвердила, що її донька ОСОБА_1 погано ставиться до своєї доньки, постійно кричить, ображає та інколи б`є ОСОБА_3. ОСОБА_5 підтримує зв`язок з онукою та періодично відвідує її за місцем проживання батька.
Також з вищевказаного листа вбачається, що щодо умов проживання за адресою гр. ОСОБА_2 було встановлено, що родина проживає у власному будинку (наявне електро-, водо- та газопостачання, у приміщенні прибрано). Для дитини створені належні умови для проживання та розвитку (облаштовані окремі спальне місце та місце для навчання; наявні одяг, взуття відповідно до віку та за сезоном). За спостереженнями спеціалістів під час зустрічей з родиною малолітня ОСОБА_3 мала охайний та здоровий вигляд, поводила себе невимушено. 
Спеціалістами Центру було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_1 щодо можливих наслідків неналежного виконання батьківських обов`язків. Також, проінформовано про діяльність ЗМЦСССДМ та можливість співпраці з ним. На даний час родина ОСОБА_14 перебуває на обліку як така, що опинилась у складних життєвих обставинах (т. 1 а.с. 34).
З листа від 04 квітня 2017 року за № 410, який підписаний директором Запорізької гімназії № 11 ЗМР та класним керівником вбачається, що ОСОБА_3 навчається в Запорізькій гімназії № 11 з 01 вересня 2016 року. Зазначено також, що 01 вересня 2016 року до гімназії дитину привела мати - ОСОБА_1 , яка була присутня на святі Першого дзвоника. Протягом першого семестру участь у вихованні доньки брали і мати, і батько - ОСОБА_2 . На перших батьківських зборах 13 вересня 2016 року була присутня лише мама. Батьки цікавилися успіхами доньки, реагували на зауваження та враховували методичні рекомендації класного керівника. Конфліктів між батьками не спостерігалося. У лютому 2017 року дитиною почав займатися лише батько. Він відвідав батьківські збори 01 лютого 2017 року, почав приводити і забирати доньку з навчального закладу. Одного разу під час уроків з`явилася мати з бажанням поспілкуватися з донькою та забрати її зі школи в цей день, але ОСОБА_3 від спілкування відмовилася, почала нервувати та заплакала. Після цього класний керівник спілкувалася з ученицею індивідуально. Вона розповіла їй, що мама її б`є, сварить, тому вона від неї лякається. ОСОБА_1 ще декілька разів приходила до школи, намагалася налагодити контакт з донькою, але дівчинка ховалася від матері, йшла до їдальні і поверталася лише по дзвонику, просила не віддавати її матері. Під час уроків учениця активна, у стані тривожності не знаходиться. Поведінка у дитини спокійна. На даний момент зі школи ОСОБА_3 щоденно забирає батько (т. 1 а.с. 59).
З відповіді директора гімназії, психолога та соціального педагога вбачається, що ОСОБА_3 навчається у першому класі гімназії. Адаптаційний період у ОСОБА_3 проходив добре, тому у додаткових, корекційних заняттях потреби не було. 05.04. психолог та класний керівник попередили батька, що з дівчиною буде працювати психолог. Тато дав згоду, але за умовою його присутності. Під час проведення співбесіди була присутня соціальний педагог гімназії ОСОБА_15 . З дівчиною була проведена діагностична робота. Були використані наступні проективні методики: методика дослідження особистості Рене Жиля , та малюнок сім`ї. На першому малюнку, у методиці Рене Жиля дівчина хотіла спочатку розташувати себе біля мами, але передумала та розташувала себе навпроти батьків. На інших малюнках дівчина розташовувала себе біля батька. На деяких малюнках дівчина маму не малювала зовсім, проте батько був на всіх малюнках. Також дівчина завжди малювала бабусь та дідусів. На малюнку «Моя сім`я» ОСОБА_3 спочатку намалювала себе, потім батька, бабусю, дідуся, прабабусю, собаку, бабусю та дідуся (батьки мами), кішку, та останньою намалювала маму. Відкритого тиску з боку батька не було, дівчина була весела, у гарному настрої, на всі питання відповідала вільно, проте після кожного запитання дивилась на батька (т. 1 а.с. 60).
Розпорядженням голови РА ЗМР по Комунарському району № 12р від 16 січня 2018 року ОСОБА_1 було встановлено порядок побачень з донькою - ОСОБА_3 , 2010 р.н., а сам:е кожну п`ятницю з 16.00 год. до 17.00 год., або будь-який інший день та час за домовленістю між батьками, побачення з дитиною проводити в присутності батька (т. 1 а.с. 151).
З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась з приводу порушення її прав, а саме: перешкоджанню побачень в донькою з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 , зокрема до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» Запорізької обласної ради, начальника відділу по Коумнарському району служби (управління) по справам дітей ЗМР, Комунарського відділення Національної поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області (т. 1 а.с. 152, 153, 154, 157).
За наведеними зверненнями службою (управлінням) у справах дітей відділ по Комунарському району були проведені відповідні бесіди з ОСОБА_2 щодо невиконання ним розрядження, наголошено на необхідність його виконання. ОСОБА_2 пояснив, що дитина сама не бажає спілкуватися з ОСОБА_1 та заставляти дівчинку це робити він також не буде, а 16 лютого 2018 року, коли він знаходився на роботі, до нього зателефонувала заплакана донька та повідомила, що вона заховалася в ванній кімнаті через те, що боїться матері (т. 1 а.с. 155, 158). 
Керівництвом Комунарського відділення Національної поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 повідомлено, що за наслідками проведеної перевірки в діях ОСОБА_2 фактів порушень вимог кримінального чи адміністративного законодавства України не виявлено, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються у суді у приватному порядку, шляхом подання цивільного позову (т. 1 а.с. 154).
З довідки КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР № 58 від 27.02.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 08 грудня 2017 року звернулася до їхнього центру з усною скаргою про порушення її прав, а саме: перешкоджанню побачень з власною донькою ОСОБА_3 , з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 . За період з 08 грудня 2017 року по 27 лютого 2018 року з ОСОБА_1 відбулося 5 зустрічей з психологом КЗ «ЗОЦСПД» ЗОР. ОСОБА_1 сумлінно відвідувала призначені консультації. Кожної зустрічі проявляла занепокоєння неможливістю зустрітися з донькою. Розповідала, що кожного тижня ходить до школи та просить у доньки можливості зустрітися, пише їй листи з проханням побачитись та готує різноманітні подарунки. Висловила припущення, що колишній чоловік забороняє донці спілкуватися з нею. Зі слів останньої вона немає можливості навіть поговорити з дитиною по телефону, бо колишній чоловік заблокував її номер на усіх телефонах та у школі дівчинка стримується при зустрічі з матір`ю (т. 1 а.с. 159).
Відповідно до довідки КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР № 10 від 11 січня 2018 року, дівчинка з батьком регулярно відвідує психологічні консультації. Будь-які спонукаючи питання психолога про матір у дівчинки виникали лише сум та пригніченість. ОСОБА_3 висловила надію, що більше ніколи не буде бачити матір, бо дуже її боїться. Під час психодіагностичного інтерв`ю ОСОБА_3 розповідала, як вона дуже любить батька, як він про неї дбає, що може свідчити про емоційну близькість з останнім, у той час, як розмови про матір викликають у дівчинки істеричні прояви (м`язове напруження, переляк та тремор у руках). Подібні реакції можуть свідчити про емоційну втому дитини, психологічну травму, нереалізовану потребу у безпеці та захищеності (т. 1 а.с. 164-165).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2017 року, по справі призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експерту КУ «ОКПЛ № 1» Малиш М.І. (т. 1 а.с. 100-101).
У висновку судового-психологічного експерта № 531 від 10 жовтня 2017 року зазначено, що під експертна виявляє наступні індивідуально-психологічні відмінності: у інтелектуальній сфері - достатню розвиненість когнітивних функцій у межах середньої вікової норми. Орієнтована у просторі, часі, власній особистості. Мислення наочно-образне, має поверхневі відомості про сім`ю у межах афективного сприйняття; у емоційній сфері - дисгармонічне поєднання бажання відгородитися від травмую чого середовища та потреби у спілкуванні та реалізації своєї особистості, що викликає негативний емоційний стан, прагнення уникати проблем, а не вирішувати. Емоційна напруженість обумовлена обмеженням її самостійності в рішеннях, взаєморозуміння та вільного висловлювання своїх думок, на тлі виявленого відчуття ворожості з боку навколишнього середовища (в основному у вигляді обмежень); у характері - виявляє ознаки формування адаптивних здібностей уникання проблеми а не вирішення, готовність до самозахисту. За віком ОСОБА_3 може сформулювати та висловлювати своє бажання, але не може приймати помірковане виважене рішення унаслідок несформованих: морально-етичних, ціннісних, соціальних норм та прогностичних здібностей (з урахуванням віддалених наслідків), поверхневості суджень та конкретності мислення.
Сімейна ситуація і факт окремого мешкання батьків, викликають у під експертної емоційне напруження, відчуття ворожості навколишнього середовища, втрату благополуччя та відчуття необхідності вибору. 
Оцінка сімейної ситуації дитиною - ОСОБА_3 - залежність від впливу з боку батьків унаслідок вікової несамостійності, підкореності та навіюваності підекспертої. 
Виховання під експертної батьками за умов окремого проживання (розлучені), конфронтації, взаємного звинувачення, негативно впливає на психологічний стан (визиває емоційне напруження, відчуття ворожості) та розвиток дитини (ускладнює формування особисто-внутрішнього відчуття цінності фігур батька та матері).
Підекспертна на даний час виявляє прихильність до батька.
Зі слів малолітньої підекспертної, на даний час, ОСОБА_3 каже, що їй добре у родини батька, до матері висловлює образу. 
За аналізом матеріалів справи, з боку обох батьків (матері - ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 ) за період розлучення епізодично спостерігалися негативні впливи, ступінь яких не порушує її адаптивні можливості. За аналізом матеріалів справи за період розлучення батьки епізодично застосовували фізичне насилля до дитини (т. 1 а.с. 103-110).
З висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району № 05/01-32/0204 від 23.02.2018 року щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , 2010 року народження, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 . Під час обстеження умов проживання малолітньої встановлено, що у обох батьків житлово-побутові умови відповідають нормам. Однак за місцем мешкання матері за адресою: АДРЕСА_1 існують психологічно несприятливі умови, оскільки ОСОБА_1 має напружені взаємовідносини зі своєю матір`ю (т. 2 а.с. 14).
Згідно висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському районі № 1573/01-37/05 від 10.07.2019 року щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , 2010 року народження, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 . При цьому, представником органу опіки та піклування обстежено житлово-побутові умови за місцем проживання дитини та її батьків, та встановлено, що у обох батьків житлово-побутові умови відповідають нормам. На час обстеження мати змінила місце проживання та разом з свої співмешканцем знімає квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира мебльована необхідними меблями та обладнана побутовою технікою, стосунки в родині теплі, родинні (т. 2 а.с. 13).
Під час перегляду рішення апеляційним судом, ОСОБА_1 в судовому засіданні також підтвердила факт проживання по АДРЕСА_4 зі своїм співмешканцем. 
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).
В пункті 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. Верховний Суд України роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей зобов`язує суд надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.
У вітчизняному законодавстві також закріплено відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року "Савіни проти України" (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.
Так, судом першої інстанції на виконання вищенаведених положень, було заслухано думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 розповіла, що вона любить батька, бажає проживати лише з ним та з бабусею. Пояснила, що матір вона боїться, бо та її била, не приділяла їй уваги. Ніяких позитивних почуттів до матері вона не відчуває, спілкуватися з нею не хоче. Пам`ятає, що після сварки, матір сказала їй, щоб вона йшла жити до батька. Вона йому зателефонувала та він її забрав до себе. Вона дуже добре почуває себе у нього вдома. Коли до неї приходить її мама, до дому або у школу, вона намагається уникнути зустрічі з нею, солодощі які вона приносить їй до школи вона роздає однокласникам, письма, які залишає мама не читає, рве. Вона спілкується з бабусею, яка іноді до неї приходить у гості, пояснюючи, що бабуся намагалася її захищати від матері, коли вони мешкали разом та мама її ображала. Батько займається з нею уроками, привозить до школи та забирає після уроків, вони разом проводять дозвілля. Він може її за проступок посварити, але ніколи не наказує.
При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей, суд виходить перш за все з найкращих інтересів дітей, які виражаються у забезпеченні розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.
Таким чином, колегія суддів виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, враховує встановлені обставини справи та вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком, надавши першочергове значення інтересам дитини.
З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки дитина тривалий час проживає в родині батька, за місцем проживання навчається у гімназії, відвідує відповідні кружки (басейн), зазначене ОСОБА_1 не спростовано, тому зміна образу життя, з урахуванням відношення неповнолітньої до матері, може призвести до моральних страждань дитини.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. На думку Суду, досить складно визначити, в якій мірі національні суди могли дати таку оцінку, не заслухавши заявника особисто або, принаймні, з огляду на обставини справи не отримавши інформації від заявника особисто щодо його бачення (параграф 57).
Колегією суддів було досліджено доводи ОСОБА_1 , та не встановлено підстав для скасування рішення. 
Так, посилання заявниці, що судом першої інстанції неправомірно було прийнято до уваги довідку про місце роботи ОСОБА_2 , оскільки вона була подана із порушенням строків, встановлених ст. 83 ЦПК України, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки першочергове значення у спірних правовідносинах мають саме встановлення обставин, для об`єктивності розгляду справи та розв`язання спору на користь дитини.
Щодо посилань заявниці, що судом першої інстанції не дотримано вимог відносно мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Прийнято також до уваги й постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130, ст.ст. 122-2, 185 КУпАП, натомість, вказана постанова не є підтвердженням аморального способу життя, який веде батько. 
Не заслуговують на увагу посилання заявниці, що з висновку судово-психологічного експерта вбачається, що за час перебування у батька дитина стала більш замкнутою, оскільки проведення експертизи відбувалось у жовтні 207 року, тобто більш ніж через пів року після того, як дитина почала мешкати з батьком, та її спілкування з матір`ю фактично припинилось. 
Так, з у вищенаведеному висновку зазначено, що відчуття ворожості навколишнього середовища, втрату благополуччя, емоційне напруження та відчуття необхідності вибору у підекспертної викликають саме сімейна ситуації і факт окремого мешкання батьків. 
Безпідставними є також доводи ОСОБА_1 що судом першої інстанції не досліджено участь батька у житті дитини до моменту коли остання почала жити з ним. Так, у листі Запорізької гімназії № 11 зазначено, що протягом першого семестру участь у вихованні доньки брали і мати і батько - ОСОБА_2 . Батьки цікавилися успіхами доньки, реагували на зауваження та враховували методичні рекомендації класного керівника (т. 1 а.с. 59). Вказане знайшло своє відображення у рішенні суду. Та обставина, що 01 вересня 2016 року до гімназії дівчинку привела мати - ОСОБА_1 , яка була присутня на святі Першого дзвоника, не підтверджує те, що батько ухилявся від своїх батьківських обов`язків. 
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.
Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані апелянтом належним чином.
За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Крім цього, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне. 
У рішенні СЄПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, однак, не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права за статтею 8 Конвенції. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, обидва цитовані вище Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, наведене вище, § 102, з подальшими посиланнями на нього).
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).
Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.
Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено під час перегляду рішення в апеляційній інстанції, між сторонами по справі склалися складні стосунки, що негативно впливає на розвиток доньки, що також знайшло своє відображення в висновку психолога. Вказане, на думку колегії, свідчить про необхідність зміни ставлення до виховання та утримання дитини. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року у цій справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 26 лютого 2020 року. 

Головуючий: 

Судді: