ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
Київ
справа №400/3208/18
адміністративне провадження №К/9901/20534/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова   В.М., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року (суддя Брагар В.С.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (судді Димерлій О.О., Коваль М.П., Єщенко О.В.) у справі № 400/3208/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУ НП в Миколаївській області; відповідач), у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області завіреної копії наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом із інформаційною карткою відповідно до встановленого порядку;
- зобов`язати ГУ НП в Миколаївській області передати завірену копію наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом із інформаційною карткою до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області;
- стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу в сумі 4   300,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі наказу начальника ГУ НП в Миколаївській області від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області полковника поліції ОСОБА_1», Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області (по тексту - ГТУЮ у Миколаївській області) були внесені відомості про позивача до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення (далі - Реєстр). 26 листопада 2018 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 1440/2177/18 відповідач видав наказ № 342 о/с, яким скасував попередній наказ від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с. Однак, у день підписання наказу № 342 о/с відповідач не спрямував його копію та інформаційну картку до ГТУЮ у Миколаївській області для вилучення відомостей стосовно позивача з Реєстру, чим, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року, позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ГУ НП в Миколаївській області щодо ненадання до ГТУЮ у Миколаївській області завіреної копії наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом з інформаційною карткою відповідно до встановленого порядку. В решті позовних вимог - відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн, сплачений квитанцією від 26 грудня 2018 року № 0.0.1223289498.1. Стягнув з ГУ НП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4   300,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в силу приписів Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2012 року № 39/5 (далі - Положення), відповідач був зобов`язаний передати на адресу ГТУЮ у Миколаївській області копію наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом із інформаційною карткою для виключення з Реєстру відомостей про позивача. Разом із тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача передати завірену копію зазначеного наказу разом із інформаційною карткою до ГТУЮ у Миколаївській області, оскільки на момент прийняття рішення у справі держателем Реєстру є Національне агентство з питань запобігання корупції.
З такими висновками Миколаївського окружного адміністративного суду погодився й суд апеляційної інстанції. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
На рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
На обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог представник ГУ НП в Миколаївській області зазначає, що при вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано не застосували вимоги частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки для звернення з позовом, який пов`язаний з проходженням публічної служби, встановлюється місячний строк, який у даному випадку позивачем пропущений. 
Скаржник указує, що службовим розслідуванням було встановлено, що наказ ГУ НП в Миколаївській області від 26 листопада 2018 року № 342 о/с та інформаційну картку про зняття дисциплінарного стягнення з позивача до ГТУЮ у Миколаївській області направлено не було. Разом з тим, у пункті 2.4 Положення не визначено конкретної посадової особи, яка повинна здійснювати контроль та безпосередньо відповідати за реалізацію заходів, визначених у цьому пункті, а лише зазначено підрозділ - служба кадрового забезпечення. У той же час, аналізом посадових інструкцій працівників управління кадрового забезпечення ГУ НП в Миколаївській області встановлено, що обов`язок направлення Реєстратору паперової копії відповідного наказу разом з інформаційною карткою до наказу про накладення (зняття) дисциплінарного стягнення на особу за вчинення корупційних правопорушень, на жодну посадову особу ГУ НП не покладено. Крім того, окремий наказ про зняття з позивача дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного правопорушення не видавався, а був скасований на підставі рішення суду.
Скаржник вважає, що оскільки суди першої та апеляційної інстанцій відступили від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду справи, тому судові рішення підлягають скасуванню.
Позивач не скористався правом подання відзиву на касаційну скаргу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова   В.М., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г. ухвалою від 30 липня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ НП в Миколаївській області.
Ухвалою від 28 січня 2020 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду в попередньому судовому засіданні.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні службової дисципліни щодо належного виконання службових обов`язків, начальника слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області полковника поліції ОСОБА_1 звільнено з посади.
Відповідно до повідомлення ГТЮУ у Миколаївській області від 26 вересня 2018 року № 8-30/3085 відомості про ОСОБА_1 внесені до Реєстру на підставі наказу від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 1440/2177/18 визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП в Миколаївській області від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області. Поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на штатній посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області відповідно до штатного розпису (штату) ГУ НП в Миколаївській області.
На виконання указаного судового рішення, 26 листопада 2018 року начальник ГУ НП в Миколаївській області видав наказ № 342 о/с, яким скасував наказ від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с. Цим же наказом полковника поліції ОСОБА_1 поновлено на штатній посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області відповідно до штатного розпису (штату) ГУ НП в Миколаївській області.
30 листопада 2018 року позивач звернувся до ГТУЮ у Миколаївській області з вимогою вилучити з Реєстру відомості щодо нього та надав копію наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с.
07 грудня 2018 року ГТУЮ у Миколаївській області повідомило позивача про відсутність підстав для вилучення з Реєстру відомостей щодо нього, оскільки від відповідача копія наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с про скасування наказу від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с про накладення дисциплінарного стягнення разом із інформаційною карткою не надходила.
14 грудня 2018 року представником позивача на адресу ГУ НП в Миколаївській області направлено звернення щодо усунення зазначених недоліків.
Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, відповідь на його звернення від відповідача не надійшла.
Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає  Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 580-VIII, проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 580-VIII на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
За частиною першою статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
Як слідує з матеріалів справи, наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області від 03 вересня 2018 року № 1022 о/с заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області полковника поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни в частині ігнорування статей 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо належного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, наказів керівництва, ігноруванні вимог Антикорупційної програми МВС на 2018 рік, що призвело до порушення частин першої, другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» у частині обов`язкової подачі щорічної декларації про доходи.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII).
У відповідності до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII позивач відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.
Частиною першою статті 59 Закону № 1700-VII обумовлено, що відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством з питань запобігання корупції.
Наказом Міністерства юстиції України від 11 січня 2012 року № 39/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, яке зареєстровано у Міністерства юстиції України 11 січня 2012 року за № 28/2034.
Згідно з пунктом 1.2 Положення, Реєстр - це електронна база даних, яка містить відомості про осіб, які вчинили корупційні правопорушення.
Пунктом 1.4 Положення визначено, що Держателем Реєстру є Міністерство юстиції України.
Реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор), які вносять або вилучають відомості про особу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за корупційне правопорушення є Головне територіальне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні територіальні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі (пункт 1.8 Положення).
Відповідно до пункту 1.9 Положення реєстратори вносять або вилучають в установленому порядку відомості про осіб, які вчинили корупційні правопорушення, надають інформаційні довідки щодо наявності відомостей про осіб у Реєстрі та виконують інші функції, передбачені цим Положенням.
За правилами пункту 2.1 Положення, внесенню до Реєстру підлягають відомості про осіб, яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, крім відомостей про особовий склад органів, що провадять оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Положення, підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, є електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили та завірена в установленому порядку паперова копія наказу про накладання або зняття дисциплінарного стягнення.
Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного правопорушення, яке набрало законної сили надсилається Реєстратору у порядку, визначеному спільним наказом Державної судової адміністрації та Міністерства юстиції.
Кадрові служби державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ та організацій, посадові особи яких є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення, в день підписання наказу про накладання на особу або зняття з неї дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного правопорушення зобов`язані передати Реєстратору електронну та завірену в установленому порядку паперову копію відповідного наказу разом з інформаційною карткою до наказу про накладання (зняття) дисциплінарного стягнення на особу за вчинення корупційних правопорушень (пункт 2.4 Положення).
Системний аналіз наведених пунктів Положення дає підстави для висновку, що у разі накладення на особу чи зняття з неї дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного правопорушення, кадрова служба органу, посадова особа якого є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, у день підписання відповідного наказу зобов`язана передати Реєстратору електронну та завірену в установленому порядку паперову копію такого наказу разом з інформаційною карткою.
У даному випадку суб`єктом владних повноважень - ГУ НП в Миколаївській області не було дотримано зазначених вимог Положення, оскільки після скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного правопорушення, відповідач не передав Реєстратору - ГТУЮ у Миколаївській області завірену в установленому порядку паперову копію наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом з інформаційною карткою.
Верховний Суд акцентує увагу, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Ураховуючи, що передача Реєстратору паперової копії наказу про накладення на особу чи зняття з неї дисциплінарного стягнення за вчинення корупційного правопорушення разом з інформаційною карткою є обов`язком органу, посадова особа якого є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, Суд вважає, що не вчинивши визначені чинним законодавством дії, ГУ НП в Миколаївській області допустило протиправну бездіяльність.
Суд критично оцінює доводи скаржника щодо відсутності законодавчо визначеної конкретної посадової особи, відповідальної за реалізацію визначених пунктом 2.4 Положення заходів, оскільки даним пунктом Положення визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо своєчасного надіслання копії наказу, який покладено на кадрову службу. В той же час, визначення конкретної посадової особи за виконання таких дій є повноваженням суб`єкта владних повноважень.
Також Суд вважає необґрунтованими твердження скаржника щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки про порушення свого права ОСОБА_1 дізнався з листа ГТУЮ в Миколаївській області від 07 грудня 2018 року № С-1269/8/7-17, а до суду звернувся 26 грудня 2018 року, тобто в межах установленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку.
Оцінюючи в сукупності обставини цієї справи та наявні в ній докази, а також ураховуючи наведені правові положення законодавчих актів України, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні до ГТУЮ у Миколаївській області завіреної копії наказу від 26 листопада 2018 року № 342 о/с разом із інформаційною карткою відповідно до встановленого порядку.
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
При вирішенні справи Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану ним у справах «Салов проти України» від 06.09.2005   (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18.07.2006 (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Беручи до уваги правильність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення в цій справі відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування чи зміни відсутні.
На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.
2. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду