ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/1259/19 пров. № А/857/965/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                                Обрізка І.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судових засідань                                                      Гром І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,
суддя у І інстанції                                                            Борискін С.А., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Рівне,
дата складення повного тексту судового рішення                     10 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У  травні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Рівненській області (далі – Управління) від 02 травня 2019 №РВ 418/1575/000115/НП-ФС у сумі 417300,00 грн за створення перешкод у діяльності інспектора праці.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 460/1259/19 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що спроба проведення інспекційного відвідування на підставі незаконного наказу та прийняття за результатами неможливості проведення такого інспекційного відвідування постанови про накладення штрафу є порушенням прав та інтересів позивача. У відповідача не було правових підстав для притягнення до відповідальності позивача відповідно до вимог статті 265 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП). 
У апеляційній скарзі Управління просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1  у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Управління № 551 від 01 квітня 2019 року та направлення № 422-Н/09-27 від 01 квітня 2019 року було здійснено спробу інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 та встановлено, що його проведення є неможливим у зв`язку із створенням позивачем перешкод у діяльності інспектора праці, а саме ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця, за адресою АДРЕСА_1 (ковбасний цех).
Враховуючи те, що інспекційне відвідування здійснювалося з питань виявлення неоформлених трудових відносин, інспектори праці Управління були звільнені від обов`язку повідомлення ФОП ОСОБА_1 про таке відвідування. Разом із тим, інспектори праці Управління були позбавлені можливості виконати свої посадові обов`язки та здійснити інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 .
Вважає оспорювану позивачем постанову такою, що прийнята у відповідності до вимог закону та фактичних обставин справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. При цьому звертає увагу апеляційного суду на те, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі Управління, є ідентичними до тих, що викладеним у відзиві на позовну заяву, та жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.
Представник ФОП у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити й повному обсязі вимоги заяви позивачки про перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у адміністративній справі № 807/731/18 за нововиявленим  обставинами. 
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 01 квітня 2019 року начальником Управління було прийнято наказ № 551 «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 », відповідно до якого інспектори праці Управління Дулянський Т.В., Крот О.Л. та Мосейук С.О. зобов`язувалися провести з 01 квітня 2019 року по 02 квітня 2019 року включно інспекційне відвідування з питань  додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності по АДРЕСА_1 , ковбасний цех (а.с. 23, 82).
У преамбулі вказаного наказу зазначено, що він прийнятий у відповідності до Конвенції Міжнародної організації праці від 1947 року № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Верховною Радою України 08 вересня 2004 року, Конвенції Міжнародної організації праці від 1969 року № 129 про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Верховною Радою України 08 вересня 2004 року, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, Порядку повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, затвердженого наказом Держпраці від 22 червня 2017 року № 76, Положення про Управління Держпраці у Рівненській області, затвердженого наказом Державної служби України  з питань праці від 03 серпня 2018 року № 84, наказу Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18 серпня 2017 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 року за №1500/31368, «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 649-р «Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення». 
Підставою прийняття наказ Управління № 551 від 01 квітня 2019 року зазначено службову записку начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення та інших нормативно-правових актів Морозюка Ю.Г. від 01 квітня 2019 року у якій той просив прийняти рішення про доцільність проведення інспекційного відвідування позивача за місцем здійснення ним підприємницької діяльності – виробництва м`ясних продуктів – за адресою АДРЕСА_2 (а.с.83).
На підставі вказаного наказу 01 квітня 2019 року відповідачем інспекторам праці ОСОБА_2 В ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було видано направлення на інспекційне відвідування № 422-71/09-27 (а.с.25, 85).
01 квітня 2019 року вказані інспектори праці Управління склали акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № РВ418/1575/НП у зв`язку із їх недопуском до проведення інспекційного відвідування охоронцем об`єкта та особою, яка назвалася власником об`єкта, у якому зазначили про ненаданням доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, у яких використовується наймана праця: виробничі, адміністративні приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Факт перешкоди підтверджується фото- та відеозйомкою, зробленою інспекторами праці та інспектором СРПП № 2 Здолбунівського відділу поліції, який прибув на об`єкт інспекційного відвідування за їх викликом. Водночас у акті вказано, що відповідно до інформації Мізоцької селищної ради за вказаною адресою здійснює господарську діяльність ОСОБА_1 (а.с.26-27; 86-87).
10 квітня 2019 року за результатами розгляду акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01 квітня 2019 року № РВ418/1575/НП начальником Управління прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №РВ418/1575/НП, яким розгляд справи призначено на 24 квітня 2019 року на 09.00 год (а.с.89).
15 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 подав Управлінню письмові запереченнями та зауваження до акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01 квітня 2019 року № РВ418/1575/НП (а.с.28-29).
24 квітня 2019 року за результатами розгляду акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01 квітня 2019 року № РВ418/1575/НП начальником Управління прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №РВ418/1575/НП, яким розгляд справи призначено на 02 травня 2019 року на 14.45 год (а.с.43).
02 травня 2019 року ФОП ОСОБА_1 подано Управлінню письмові пояснення з приводу розгляду справи про притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про працю (а.с.30-42).
02 травня 2019 року перший заступник начальника Управління на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01 квітня 2019 року № РВ418/1575/НП прийняв постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ418/1575/000115/НП-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 наклав штраф у розмірі 417300,00 грн. (а.с.21-22; 90-91).
Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із цим позовом. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі – Порядок № 295), який був чинний на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.
Приписами пункту 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться у разі:
1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;
5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;
6) за інформацією отриманою від Держстату, ДФС Пенсійного фонду України та їх територіальних органів;
7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31     цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.
Відповідно до матеріалів справи, інспекційне відвідування, наслідки якого стали підставою для прийняття оспорюваної постанови від 02 травня 2019 №РВ 418/1575/000115/НП-ФС, було проведене на реалізацію наказу начальника Управління від 01 квітня 2019 року № 551 «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ». 
Разом із тим, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 460/1207/19 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Управління   про визнання протиправним та скасування наказу, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року, було встановлено  відсутність у відповідача правових підстав, зазначених у наказі від 01 квітня 2019 року № 551, для прийняття керівником відповідача рішення про проведення інспекційного відвідування позивача, визнано такий протиправним та скасовано. 
Відповідно до положень частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
З урахування встановлених у ході апеляційного розгляду обставин та наведених правових норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорювана постанова  Управління від 02 травня 2019 року № РВ 418/1575/000115/НП-ФС зазначеним критеріям не відповідає.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, слід погодитися із судом першої інстанції у тому що спроба проведення інспекційного відвідування на підставі незаконного наказу, а відтак прийняття за результатами неможливості проведення такого інспекційного відвідування постанови про накладення штрафу, є протиправними, а тому оспорювана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління від 02 травня 2019 року № РВ 418/1575/000115/НП-ФС підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 460/1259/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише з підстав, передбачених частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. Б. Хобор 	
Постанова у повному обсязі складена 20 лютого 2020 року.