ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2020 року           справа №200/9405/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання -  Ашумова Т.Е., за участю представника позивача - адвоката Оверчук Ю.О., представника відповідача Сеннікова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Приватного акціонерного   товариства "Торговий  Альянс"  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р.  у справі  № 200/9405/19-а  (головуючий І інстанції суддя Голошивець І.О.)  за позовом  Приватного акціонерного   товариства "Торговий  Альянс"  до  Головного управління ДПС у Донецькій області   про скасування податкових повідомлень-рішень,

                                            В С Т А Н О В И В: 

Приватне акціонерне  товариство "Торговий  Альянс"  (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до  Головного управління ДФС у Донецькій області   (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.03.2019 року № 0002491409 та від 27.03.2019 року № 0002501409 (т. 1 а.с. 4-10).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 200/9405/19-а в задоволенні позовних вимог  відмовлено (т. 1 а.с. 239-245).
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що  нормами Податкового кодексу України та Митного кодексу України визначений порядок проведення документальної невиїзної перевірки, а саме: вона проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки виникає за умови направлення керівнику відповідного підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення копії наказу про проведення  документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату  початку та місце проведення такої перевірки.
В акті перевірки вказано, що 05.02.2019 року ПрАТ «Торговий Альянс»  направлено повідомлення від 04.02.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки. При цьому, наказ на проведення документальної невиїзної перевірки було видано лише 13.02.2019 року, тобто вже після надіслання повідомлення.
Апелянт вважає, що цей факт свідчить, що податковим органом не могло бути надіслано повідомлення про проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.02.2019 року № 255.
Таким чином, акт перевірки, отриманий  в результаті документальної перевірки, виходячи з положень ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення податкового органу, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню  (постанова Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 808/8234/15).
Також апелянт звертає увагу на те, що  листом від 12.12.2018 року № 1212 товариство повідомляло заступника начальника митниці начальника управління ПМА та МВ Тарановського Ю.М. про неможливість під час проведення АТО виконати свої зобов`язання з повернення металевих піддонів та просило дозволу на продовження тимчасового  зберігання зворотньої тари, яка є власністю «Новолипецького металургійного комбінату», терміном на 1 рік у зв`язку з форс-мажорними обставинами. 
Однак, ніякого рішення на це звернення митним органом прийнято не було і ніякої відповіді позивач на цей лист взагалі не отримав.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, на питання чи  виконувалась  вказівка ДФС України від 24.04.2019 р. за № 13238/7/99-99-18-02-03-17 пояснень надати не зміг.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,  перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Приватне акціонерне товариство "Торговий Альянс" (далі - ПрАТ "Торговий Альянс", Підприємство), є юридичною особою, ЄДРПОУ: 32289675, перебуває на обліку з 08.07.2018 у Слов`янській ОДПI ГУ ДФС у Донецькій області (Лиманське відділення), перебуває на обліку як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності у митних органах, обліковий номер особи UA10032289675 (т. 1 а.с. 34-44).
29.12.2018 на адресу ГУ ДФС у Донецькій області від Донецької митниці ДФС надійшло повідомлення  про незавершення ПрАТ "Торговий Альянс" митного режиму тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами розміщеного товару піддонів (рам) - для транспортування сталі у рулонах, строк тимчасового ввезення (з урахуванням його продовження) яких закінчився 30.09.2018 за митними деклараціями: від 18.04.2016 № 700020000/2016/002049; від 18.04.2016 № 700020000/2016/002058; від 19.04.2016 № 700020000/2016/002116 (т. 1 а.с. 132).
На адресу ПрАТ "Торговий Альянс" було направлено повідомлення від 04.02.2019 № 9077 про проведення з 01.03.2019 документальної невиїзної перевірки за місцем проведення: 87526, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, б. 114, кабінет 412. Повідомлення про проведення перевірки направлено поштою на податкову адресу ПрАТ "Торговий Альянс" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке було вручено 09.02.2019 (т. 1 а.с. 70-71).
На підставі наказу від 13.02.2019 № 255 ГУ ДФС у Донецькій області була проведена документальна невиїзна перевірка Підприємства щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи по окремих митних деклараціях за період з 18.04.2016 по 19.04.2016, за результатами якої складено акт перевірки № 245/3/05991409/32289675 від 14.03.2019 в вказано на порушення вимог ст.ст. 108, 112 Митного кодексу України, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України. Додаткові нарахування митних платежів без урахування пені та штрафів становлять 124903,43 грн., у тому числі ввізне мито - 24019,90 грн., податок на додану вартість - 100883,53 грн. (т. 1 а.с. 15-24).
На підставі цього акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 27.03.2019: № 0002501409, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності - 36029,85 грн., а саме основне зобов`язання 24019,90 грн. та штрафна (фінансова) санкція 12009,95 грн.; № 0002401409, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікзасобів, дозв. для вироб.) - 151325,29 грн., а саме: основне зобов`язання 100883,53 грн. та штрафна (фінансова) санкція 50441,76 грн. (т. 1 а.с. 60,61).
Рішенням Державної фіскальної служби України від 07.06.2019 № 26486/6/99-99-11-06-03-25 скаргу ПрАТ "Торговий Альянс" на податкові  повідомленні - рішення ,від 27.03.2019 №№ 0002401409, 0002501409 залишено без задоволення та зазначенні ППР  - без змін (т. 1 а.с. 28-32).
Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями від 27.03.2019 №№ 0002401409, 0002501409, позивач просить визнати їх протиправними та скасувати в судовому порядку.
Спірним питанням в цій справі є правомірність дій відповідача щодо прийняття  спірних податкових повідомлень-рішень.
Вирішуючи справу по суті суд керується наступним.
За унормуванням  статті 62 Податкового кодексу України  (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього  Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом  75.1  статті  75 Податкового кодексу України  передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом підпункту  75.1.2. пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу України  документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних невиїзних перевірок встановлено ст. 79 Податкового кодексу України та Митним кодексом України.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів  (п. 7 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України).
Приписи статті 345 Митного кодексу України визначають, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Частиною 3 статті 345 Митного кодексу України встановлено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України  (ч. 6 ст. 345 Митного кодексу України).
Частиною 7 статті 345 Митного кодексу України передбачено, що у разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.
За приписами ст. 354 Митного кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень 
Статтею 351 Митного кодексу України окреслено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі у т.ч. виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.            Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.          
Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.  
Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.
Таким чином, документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу за наявності підстав для її проведення та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Зазначені  обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної  невиїзної перевірки.
Матеріалами справи підтверджено, що на адресу ПрАТ "Торговий Альянс" було направлено повідомлення від 04.02.2019 № 9077 про проведення з 01.03.2019 документальної невиїзної перевірки за місцем проведення: 87526, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, б. 114, кабінет 412. Повідомлення про проведення перевірки направлено поштою на податкову адресу ПрАТ "Торговий Альянс" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке було вручено 09.02.2019 (т. 1 а.с. 70-71).
Разом з тим, з рішення ДФС України від 07.06.2019 за № 26486/6/99-9911-06.03-25 вбачається, що документальна невиїзна перевірка підприємства була проведена на підставі наказу від 13.02.2019 року, тобто вже після надіслання повідомлення про її проведення (т. 1 а.с. 29).
Таким чином, відповідачем було порушено порядок проведення перевірки.
Акт перевірки, отриманий в результаті документальної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення податкового органу, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Така правова позиція сформульована Верховним Судом в постанові від 19.03.2019 року у справі  № 808/8234/15, від 19.02.2019  у  справі № 820/6323/17.
Крім того, суд враховує, що листом від 12.12.2018 року № 1212 товариство зверталось до заступника начальника митниці начальника управління ПМА та МВ Тарановського Ю.М.  з проханням продовжити термін тимчасового зберігання зворотної тари, яка є власністю «Новолипецького металургійного комбінату», терміном на 1 рік у зв`язку з форс-мажорними обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.
Строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.
З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови (ст. 108 Митного кодексу України).
Разом з тим, відповіді на  лист позивача від 12.12.2018 року № 1212  відповідачем  не було надано.
Це при тому, що листом Державної фіскальної служби України від 24.04.2019 р. за № 13238/7/99-99-18-02-03-17 було зобов`язано Митниці ДФС довести до відома юридичних осіб наступне: «Згідно з абзацом другим пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 450 (зі змінами), після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Кодексом, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом.
Відповідно до частини першої статті 112 Кодексу митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті».
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач сповістив Приватне акціонерне   товариство "Торговий  Альянс" про можливість скористатися зміною митного режиму щодо зворотної тари. Так як і сама ДФС при розгляді скарги у червні 2019 року знехтувала власними вказівками на подолання певних конфліктних ситуацій. 
Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" відповідно до статті 107 Конституції України постановлено:
«1. Увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" (додається).
Рада національної безпеки і оборони України вирішила:
1. Тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського "Комплексу заходів" від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинити переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.
2. Кабінету Міністрів України невідкладно вжити заходів щодо: 
припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, крім вантажів, що мають гуманітарний характер і надаються українськими та міжнародними гуманітарними організаціями».
Постановою Кабінету Міністрів України  від 17 липня 2019 р. № 815 затверджено Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, в п. 24 якого передбачено: «З метою забезпечення національної безпеки переміщення товарів (вантажів), крім гуманітарних, на тимчасово окуповані території та з таких територій забороняється на строк дії пункту 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 р. "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 р. № 62».
Колегія суддів звертає увагу, що на відповідача - суб`єкта владних повноважень,   положеннями частини 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України    покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
За встановлених обставин цієї справи колегія суддів, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, доходить висновку, що  перевірку позивача було проведено з порушенням визначеною законодавством процедури, а тому спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами такої перевірки є незаконними та підлягають скасуванню.
З урахуванням вимог ст.139 КАС України та задоволення позовних вимог колегія суддів вважає необхідним стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька обл., 87500, Код ЄДРПОУ 43142826), за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного   товариства "Торговий  Альянс" (84410, Донецька обл., Лиманський район, село Яцьківка, вул. Оскольська, будинок 180, Код ЄДРПОУ  32289675) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі  7 025 (сім тисяч двадцять п`ять) грн. 76 коп.
Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Приватного акціонерного   товариства "Торговий  Альянс"  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р.  - задовольнити.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р.  у справі  № 200/9405/19-а  - скасувати. 
Позовні вимоги   Приватного акціонерного   товариства "Торговий  Альянс"  до  Головного управління ДПС у Донецькій області   про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати  податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 27.03.2019 року №  0002501409,  яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності - 36029,85 грн., а саме: основне зобов`язання 24019,90 грн. та штрафна (фінансова) санкція 12009,95 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 27.03.2019 року № 0002491409, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікзасобів, дозв. для вироб.) - 151325,29 грн., а саме: основне зобов`язання 100883,53 грн. та штрафна (фінансова) санкція 50441,76 грн.  
Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька обл., 87500, Код ЄДРПОУ 43142826) , за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "Торговий  Альянс" (84410, Донецька обл., Лиманський район, село Яцьківка, вул. Оскольська, будинок 180, Код ЄДРПОУ  32289675)  понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 025 (сім тисяч двадцять п`ять) грн. 76 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України
Повне судове рішення складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий суддя                                                                              Г.М. Міронова

Судді                                                                                                    Т.Г. Арабей

                                                                                                                            І.В. Геращенко